C 252/18
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
17.7.2023
2) Articolul 2, articolul 6 alineatele (1) și (3) [și] articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană coroborate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării unor dispoziții de drept național precum articolul 55 alineatul 4 a doua teză din ustawa z 27 lipca 2001 r.
Prawo o ustroju sądów powszechnych (Legea din 27 iulie 2001 privind organizarea instanțelor de drept comun) (text consolidat Dz.U. din 2020, poziția 2072, cu modificările ulterioare) coroborat cu articolul 8 din ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych, ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw z 20 grudnia 2019 r.
(Legea din 20 decembrie 2019 de modificare a Legii privind organizarea instanțelor de drept comun, a Legii privind Curtea Supremă și a altor legi) (Dz.U. din 2020, poziția 190) în măsura în care acestea interzic instanței de al doilea grad de jurisdicție să constate, în temeiul articolului 379 punctul 4 din ustawa z 17 listopada 1964 r.
Kodeks postępowania cywilnego (Legea din 17 noiembrie 1964 privind Codul de procedură civilă) (text consolidat Dz.U. din 2021, poziția 1805, cu modificările ulterioare), într-o cauză aflată pe rolul acestei instanțe, nulitatea unei proceduri în fața unei instanțe naționale de prim grad de jurisdicție pentru motivul că instanța a fost compusă cu încălcarea legii, că desemnarea judecătorilor s-a făcut în mod necorespunzător sau că la pronunțarea hotărârii a participat o persoană neabilitată sau necompetentă, ca sancțiune juridică menită să asigure o protecție jurisdicțională efectivă în cazul în care judecătorul care examinează cauza a fost desemnat cu încălcarea flagrantă a dispozițiilor de drept național privind repartizarea cauzelor, precum și compunerea și modificarea completelor de judecată?
Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul București (România) la 28 martie 2023 – Engie România SA/Autoritatea Națională de Reglementare în Domeniul Energiei (Cauza C-205/23, Engie România) (2023/C 252/20) Limba de procedură: româna Instanța de trimitere Tribunalul București
Părțile din procedura principală Apelantă: Engie România SA Intimată: Autoritatea Națională de Reglementare în Domeniul Energiei
Întrebările preliminare 1) O presupusă încălcare a obligației de transparență care revine furnizorilor de gaze naturale în relația cu consumatorii casnici, implementată în legislația națională și care este considerată contravenție în această legislație, poate conduce și la obligarea de către autoritatea națională competentă a unui furnizor de gaze naturale să aplice în relația cu consumatorii un preț impus pe cale administrativă, care nu ține cont de principiul liberei formări a prețului pe piața de gaze naturale, principiu stabilit de prevederile articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2009/73/CE (1)?
2) Sancționarea unui furnizor de gaze naturale atât de către autoritatea de protecție a consumatorilor, cât și de către autoritatea de reglementare în domeniul energiei, prin emiterea a două procese-verbale de contravenție distincte prin care i se impun furnizorului aceleași măsuri (dublarea actelor administrative de impunere de măsuri), poate fi considerată o restrângere justificată a principiului non bis in idem, în temeiul dispozițiilor articolului 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene sau încalcă acest principiu?
Un asemenea cumul de acte de impunere a acelorași măsuri, în baza unor fapte identice, de autorități diferite, respectă principiul proporționalității?
(1)
Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE (JO 2009, L 211, p. 94).