C 252/32
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
17.7.2023.
Otrkārt, Francija nav veikusi pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka 13 aglomerācijās, kurās komunālie notekūdeņi tiek novadīti jutīgās zonās, minētie notekūdeņi pirms novadīšanas tiek pakļauti stingrākai attīrīšanai nekā atkārtota attīrīšana vai līdzvērtīgai attīrīšanai saskaņā ar Direktīvas 91/271 5. pantu, ievērojot tās I pielikuma B daļā noteiktos parametrus.
Treškārt, Francija nav veikusi pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka 87 aglomerācijās komunālo notekūdeņu attīrīšanas stacijas tiktu projektētas, celtas, darbinātas un uzturētas, nodrošinot apmierinošu darbību visos parastajos vietējos klimata apstākļos, un ka to projektēšanā tiek ņemtas vērā piesārņojuma daudzuma izmaiņas dažādos gadalaikos saskaņā ar Direktīvas 91/271 10. pantu.
Ceturtkārt, Francija nav veikusi pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka kompetentās iestādes vai atbilstošās organizācijas uzrauga izplūdes no komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtām 87 aglomerācijās, lai pārliecinātos par atbilstību I pielikuma B daļā noteiktām prasībām saskaņā ar I pielikuma D daļā aprakstītajām kontroles procedūrām, kā tas ir prasīts Direktīvas 91/271 15. panta 1. punkta pirmajā ievilkumā.
(1)
Padomes Direktīva (1991. gada 21. maijs) par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV 1991, L 135, 40. lpp.).
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2023. gada 26. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni u.c./Telecom Italia SpA u.c.
(Lieta C-273/23, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni u.c.) (2023/C 252/35) Tiesvedības valoda – itāļu Iesniedzējtiesa Consiglio di Stato
Pamatlietas puses Prasītāji: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico un Telecom Italia SpA Atbildētāji: Telecom Italia SpA, Vodafone Italia SpA, Fastweb SpA, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Tiscali Italia SpA un BT Italia SpA
Prejudiciālie jautājumi Vai Direktīva 97/33/EK (1), it īpaši tās 5. pants, un Direktīva 2002/22/EK (2), it īpaši tās 13. pants, kas piemērojami ratione temporis, kā arī pārskatāmības, mazākā iespējamā tirgus izkropļojuma, diskriminācijas aizlieguma un samērīguma principi ir jāinterpretē tādējādi, ka: a) ir pieļaujams, ka ar valsts tiesisko regulējumu mobilo sakaru operatoriem ex lege tiek noteikti pienākumi piedalīties no universālā pakalpojuma sniegšanas izrietoša negodīga apgrūtinājuma finansēšanā, nepakļaujot šī pienākuma noteikšanu valsts regulatīvās iestādes (VRI) pārbaudei attiecībā uz konkurences vai savstarpējās aizvietojamības attiecību pastāvēšanu starp apgrūtinātajiem operatoriem un minētā pakalpojuma sniegšanai izraudzīto operatoru tajā pašā konkrētajā tirgū saskaņā ar konkurences tiesībām; b) VRI apgrūtinājuma negodīguma pārbaudei papildus vai kā alternatīvu fiksētā un mobilā tīkla pakalpojumu savstarpējās aizvietojamības kritērijam var izmantot papildu kritērijus – un, ja jā, tad kādus – lai mobilo sakaru operatoriem noteiktu finansēšanas pienākumu?
(1) (2)
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/33/EK (1997. gada 30. jūnijs) par savstarpēju savienojumu telekomunikācijās attiecībā uz universālā pakalpojuma un savstarpējas savietojamības nodrošināšanu, piemērojot atvērtā tīkla nodrošināšanas principus (ONP) (OV 1997, L 199, 32. lpp.).
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/22/EK (2002. gada 7. marts) par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV 2002, L 108, 51. lpp.).