2023 7 17
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 252/17
3.
Ar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją 2012 m. kovo 12 d.
Prancūzijos įstatymu priimto Baudžiamojo kodekso 313-6-2 straipsnyje numatytą nusikalstamą veiką padariusiems asmenims gali būti skiriamos šiame straipsnyje nustatyto dydžio baudos, siekiančios 15 000 EUR, jei nusikalstama veika padaroma pirmą kartą, o recidyvo atveju – 30 000 EUR, atsižvelgiant, pirma, į priimtų teisės aktų nuostatų ribojamąjį pobūdį ir, antra, į padarytų pažeidimų mažareikšmiškumą? 4.
Ar teisinio saugumo principas, kurį Europos Sąjungos Teisingumo Teismas įtvirtino kaip bendrąjį Sąjungos teisės principą, ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 1 dalis, kurioje įtvirtintas nusikalstamų veikų ir bausmių teisėtumo principas, turi būti aiškinami taip, kad pagal šias nuostatas leidžiama palikti galioti 1919 m. birželio 27 d.
Prancūzijos įstatymo 1 straipsnį, pagal kurį, pirma, suinteresuotiesiems asmenims neleidžiama sužinoti, ar jų parduotas ar perleistas bilietas yra subsidijuotas arba lengvatinis, nors ši aplinkybė jiems užtraukia baudžiamąją atsakomybę, ir, antra, baudžiamojon atsakomybėn traukiamiems asmenims neleidžiama tiksliai žinoti paskirtos baudos, nes ši bauda yra išreikšta senaisiais frankais, nepateikiant aiškios nuorodos į taikytinas nuostatas? 5.
Ar teisinio saugumo principą, kurį Europos Sąjungos Teisingumo Teismas įtvirtino kaip bendrąjį Europos Sąjungos teisės principą, ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 1 dalį, kurioje įtvirtintas nusikalstamų veikų ir bausmių teisėtumo principas, reikia aiškinti taip, kad pagal juos draudžiama taikyti Prancūzijos baudžiamojo kodekso 313–6–2 straipsnį, dėl kurio asmeniui, eksponuojančiam ar teikiančiam priemones, skirtas parduoti patekimo į renginį ar pasirodymą bilietus, kai šis asmuo negali žinoti, ar pardavėjas yra gavęs kūrėjo, organizatoriaus ar naudojimo teisių turėtojo leidimą, sukeliamas netikrumas, nors taikytinose nuostatose organizatoriaus sąvoka nėra aiškiai apibrėžta? 6.
Ar Prancūzijos baudžiamojo kodekso 313–6–2 straipsnis padeda užtikrinti aukštą vartotojų apsaugos lygį, kurio reikalaujama pagal Sąjungos teisę ir kuris įtvirtintas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 38 straipsnyje, nes ši baudžiamoji priemonė leidžia kovoti su neįgaliotųjų tarpininkų vykdomu spekuliavimu bilietais? 7.
Ar Baudžiamojo kodekso 313-6-2 straipsniu nustatytas draudimas perparduoti bilietus, taikomas asmeniui, kuris nėra renginio organizatorius ar kūrėjas arba asmuo, gavęs leidimą tai daryti, neprieštarauja Sąjungos teisėje įtvirtintam konkuravimo principui (SESV 101–109 straipsniai)? 8.
Ar pagal Baudžiamojo kodekso 313-6-2 straipsnį renginių organizatoriams suteikiama išimtinė teisė, pažeidžiant SESV 106 [straipsnio] 1 dalį, nes pagal šį straipsnį šiems organizatoriams suteikiamas jų bilietų pardavimo monopolis?
2023 kovo 24 d.
Sąd Apelacyjny w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje S. S.A. / C. sp. z o.o.
(Byla C-197/23, S.)
(2023/C 252/19) Proceso kalba: lenkų Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Sąd Apelacyjny w Warszawie
Šalys pagrindinėje byloje Ieškovė: S. S.A.
Atsakovė: C. sp. z o.o.
Prejudiciniai klausimai 1.
Ar Europos Sąjungos sutarties 2 straipsnis, 6 straipsnio 1 ir 3 dalys ir 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad Europos Sąjungos valstybės narės pirmosios instancijos teismas, sudarytas iš vieno šio teismo teisėjo, nagrinėti bylą paskirto akivaizdžiai pažeidžiant nacionalinės teisės nuostatas dėl bylų paskirstymo, kolegijų sudarymo ir jų sudėties pakeitimo, nėra pagal įstatymą įsteigtas nepriklausomas ir nešališkas teismas, užtikrinantis veiksmingą teisinę gynybą?