2023.7.17.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
C 252/17
3) Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió Alapjogi Chartája 49. cikkének (3) bekezdését, hogy az lehetővé teszi, hogy a büntető törvénykönyvnek a 2012.
március 12-i törvénnyel beiktatott 313-6-2.
cikkében foglalt bűncselekmény elkövetőire az e cikkben megjelölt, 15 000 euró összegű, ismételt elkövetés esetén pedig 30 000 euró összegű bírságot szabjanak ki, tekintettel egyrészt a beiktatott jogszabályi rendelkezés akadályozó jellegére, másrészt az elkövetett bűncselekmények csekély súlyára?
4) Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió Bírósága által az Európai Unió jogának általános elveként rögzített jogbiztonság elvét és az Európai Unió Alapjogi Chartájának a bűncselekmények és büntetések törvényességének elvét rögzítő 49. cikkének (1) bekezdését, hogy azok lehetővé teszik az 1919. június 27-i francia törvény 1. cikkének fenntartását, amely egyrészt nem teszi lehetővé az érdekelt személyek számára annak megállapítását, hogy az általuk megvalósított értékesítés vagy átengedés támogatott vagy előnyben részesített jegyre vonatkozik-e, noha ez a körülmény megalapozza a büntetőjogi felelősségüket, másrészt pedig nem teszi lehetővé a jogalanyok számára, hogy pontosan megismerjék a kiszabandó büntetést, mivel e büntetés régi frankban került kifejezésre, az alkalmazandó jogszabályokra való kifejezett hivatkozás nélkül?
5) Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió Bírósága által az Európai Unió jogának általános elveként rögzített jogbiztonság elvét és az Európai Unió Alapjogi Chartájának a bűncselekmények és büntetések törvényességének elvét rögzítő 49. cikkének (1) bekezdését, hogy azokkal ellentétes a büntető törvénykönyv 313-6-2.
cikkének alkalmazása, amely cikk bizonytalansághoz vezet a rendezvényre vagy előadásra szóló belépőjegyeket értékesítés céljára bemutató vagy az azok értékesítése céljára eszközöket biztosító személy számára, mivel e személy nem tudhatja, hogy az eladó megszerezte-e a producer, a szervező vagy a hasznosítási jogok jogosultjának engedélyét, továbbá az alkalmazandó jogszabályok nem határozzák meg egyértelműen a szervező fogalmát?
6) Hozzájárul-e a francia büntető törvénykönyv 313-6-2.
cikke a fogyasztóvédelem uniós jog által elérni kívánt és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 38. cikkében rögzített magas szintjének megteremtéséhez, mivel e büntetőjogi rendelkezés lehetővé teszi a jegyekkel való, nem felhatalmazott közvetítők általi üzérkedés elleni küzdelmet?
7) Ellentétes-e a versenyeztetés uniós jogi elvével (EUMSZ 101–109. cikk) a jegyek olyan személy általi viszonteladásának a büntető törvénykönyv 313-6-2.
cikkével beiktatott tilalma, aki nem az előadás szervezője vagy producere, illetve olyan személy, aki az utóbbiaktól erre engedélyt kapott?
8) Az EUMSZ 106.
cikk (1) bekezdésével ellentétes kizárólagos jogot biztosít-e a büntető törvénykönyv 313-6-2.
cikke a rendezvényszervezők számára annyiban, amennyiben e szervezők számára a jegyeik értékesítésére vonatkozó monopóliumot biztosít?
A Sąd Apelacyjny w Warszawie (Lengyelország) által 2023.
március 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – S. S. A. kontra C. sp. z o. o.
(C-197/23. sz. ügy, S.)
(2023/C 252/19) Az eljárás nyelve: lengyel A kérdést előterjesztő bíróság Sąd Apelacyjny w Warszawie
Az alapeljárás felei Felperes: S. S. A. Alperes: C. sp. z o. o.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések 1) Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződésnek az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkével ösz­ szefüggésben értelmezett 2. cikkét, 6. cikkének (1) és (3) bekezdését, valamint 19. cikke (1) bekezdésének második albekezdését, hogy nem minősül az uniós jog értelmében vett, törvény által megelőzően létrehozott független és pártatlan, valamint hatékony jogvédelmet biztosító bíróságnak az Európai Unió tagállamának olyan elsőfokú bírósága, amelynek – egyesbíróként eljáró – tagját e bíróságnak az ügy tárgyalására az ügyek elosztására, valamint az ítélkező testület kijelölésére és módosítására vonatkozó nemzeti jogszabályok súlyos megsértésével jelölték ki?