17.7.2023
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 252/37
Apellandi nõuded Apellant palub Euroopa Kohtul: — tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetavaks ja põhjendatuks; — tühistada tervikuna Üldkohtu 30. märtsi 2023. aasta määrus kohtuasjas T-567/22; — rahuldada kõik Üldkohtus esitatud nõuded ja seega lahendada kohtuasi sisuliselt; — tühistada komisjoni 9. märtsi 2022. aasta delegeeritud määrus (EL) 2022/1214, millega muudetakse delegeeritud määrust (EL) 2021/2139 seoses teatavate energiasektorite majandustegevusega ja delegeeritud määrust (EL) 2021/2178 seoses sellise majandustegevusega seotud teatava avalikustamisega; igal juhul — mõista kohtukulud välja komisjonilt.
Väited ja peamised argumendid Kaebuse toetuseks esitab apellant: — kaks väidet kohtumääruse tühistamise kohta: 1.
Üldkohus rikkus oma määruses õigusnormi, kui otsustas vaidlustatud kohtumääruse punktides 16–27, et hagejal ei ole õigust esineda oma nimel ELTL artikli 263 neljanda lõigu alusel; 2.
Üldkohus rikkus oma määruses õigusnormi ja tegi ilmse hindamisvea, kui otsustas vaidlustatud kohtumääruse punktides 28–42, et hagejal ei ole õigust esineda oma liikmete nimel ELTL artikli 263 neljanda lõigu alusel. — viis väidet määruse tühistamise kohta: 1.
Menetlus ei olnud nõuetekohane, sest rikuti 18. juuni 2020. aasta määruse nr 2020/852 sätteid; 2.
Rikuti taksonoomia norme; 3.
Rikutud on 18. juuni 2020. aasta määruse nr 2020/852 artikli 19 sätteid ja eesmärgid ei ole piisavalt ambitsioonikad; 4.
Rikutud on liidu õiguse üldpõhimõtteid, täpsemalt ettevaatuspõhimõtet, mis on toodud määruse nr 2020/852 artiklis 19; 5.
Vastuolu tuumaenergia investeeringute ja roheenergia investeeringute vahel, seoses finantsandmetega.