C 252/32
ET
Euroopa Liidu Teataja
17.7.2023
Teiseks ei võtnud Prantsusmaa vajalikke meetmeid tagamaks, et 13 linnastus, mille reovett juhitakse tundlikeks aladeks loetavatesse veekogudesse, oleks viidatud reovesi enne ärajuhtimist läbinud põhjalikuma puhastuse kui bioloogilise või võrdväärse puhastuse kooskõlas direktiivi 91/271 artikliga 5, järgides I lisa punktis B toodud parameetreid.
Kolmandaks ei võtnud Prantsusmaa vajalikke meetmeid tagamaks, et 87 linnastu asulareoveepuhastid projekteeritakse ja ehitatakse ning käitatakse ja hooldatakse nii, et nende töö kõikides tavapärastes kohalikes ilmastikutingimustes on piisavalt garanteeritud ja et projekteerimisel on arvesse võetud puhastuskoormuse hooajalist muutumist kooskõlas direktiivi 91/271 artikliga 10.
Neljandaks ei võtnud Prantsusmaa vajalikke meetmeid tagamaks, et pädevad või asjakohased asutused järgiks 87 linnastu asulareoveepuhastitest väljuva vee vastavust I lisa punkti B nõuetele I lisa punktis D sätestatud korras, nagu on nõutud direktiivi 91/271 artikli 15 lõike 1 esimeses taandes.
(1)
Nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiiv asulareovee puhastamise kohta (ELT 1991, L 135, lk 40; ELT eriväljaanne 15/02, lk 26).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 26. aprillil 2023 – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni jt versus Telecom Italia SpA jt (Kohtuasi C-273/23, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni jt) (2023/C 252/35) Kohtumenetluse keel: itaalia Eelotsusetaotluse esitanud kohus Consiglio di Stato
Põhikohtuasja pooled Apellandid: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Telecom Italia SpA Vastustajad: Telecom Italia SpA, Vodafone Italia SpA, Fastweb SpA, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Tiscali Italia SpA, BT Italia SpA
Eelotsuse küsimus Kas direktiivi nr 97/33/EÜ (1) ja eelkõige artiklit 5 ning direktiivi nr 2002/22/EÜ (2) ja eelkõige artiklit 13, mida kohaldatakse ratione temporis, ning läbipaistvuse, minimaalse turumoonutuse, diskrimineerimiskeelu ja proportsionaalsuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et: a) riigisisestes õigusnormides võib mobiilioperaatoritele seaduse alusel laiendada kohustusi aidata rahastada universaaltee­ nuse enda osutamisest tulenevat ebaõiglast koormat, ilma et sellise võimaluse eeltingimuseks oleks riigi reguleeriva asutuse läbiviidav kontroll selle üle, kas konkurentsiõiguse kohaselt on kohustatud operaatorite ja kõnealust teenust osutama määratud operaatorite vahel samal asjaomasel turul olemas konkurentsisuhe või kas nad on asendatavad; b) kas riigi reguleerivad asutused võivad kohustuse ebaõigluse tuvastamiseks kasutada lisaks laua- ja mobiiltelefoniteenuste vahelise asendatavuse kriteeriumile või selle asemel täiendavaid kriteeriume – ning kui jah, siis milliseid –, et põhjendada mobiilioperaatoritele kehtestatud rahastamiskohustust?
(1) (2)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. juuni 1997. aasta direktiiv 97/33/EÜ vastastikuse sidumise kohta telekommunikatsioonisektoris seoses universaalteenuse ja koostalitusvõime tagamisega avatud võrguteenuse osutamise põhimõtete kohaldamise teel (EÜT 1997, L 199, lk 32).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/22/EÜ, universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv) (EÜT 2002, L 108, lk 51; ELT eriväljaanne 13/29, lk 367).