C 252/32
DA
Den Europæiske Unions Tidende
17.7.2023
For det andet har Frankrig undladt at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at byspildevand i 13 byområder, der udleder byspildevand til følsomme områder, før det udledes, renses mere vidtgående end ved sekundær rensning eller en tilsvarende rensning i overensstemmelse med artikel 5 i direktiv 91/271, under overholdelse af de parametre, der er fastsat i litra B i bilag I. For det tredje har Frankrig undladt at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at rensningsanlæg for byspildevand i 87 byområder projekteres, opføres, drives og vedligeholdes således, at der garanteres en tilstrækkelig funktionsduelighed under alle normale lokale vejrforhold, og at deres projektering tager hensyn til sæsonbestemte svingninger i spildevandsmængden i overensstemmelse med artikel 10 i direktiv 91/271.
For det fjerde har Frankrig undladt at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de ansvarlige myndigheder eller relevante organer overvåger udledninger fra rensningsanlæg for byspildevand i 87 byområder, for i overensstemmelse med kontrolprocedurerne i litra D i bilag I at sikre, at kravene i litra B i bilag I overholdes, således som det kræves i henhold til artikel 15, stk.
1, første led, i direktiv 91/271.
(1)
Rådets direktiv af 21.5.1991 om rensning af byspildevand (EFT 1991, L 135, s. 40).
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 26. april 2023 — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni m.fl. mod Telecom Italia SpA m.fl.
(Sag C-273/23, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni m.fl.) (2023/C 252/35) Processprog: italiensk Den forelæggende ret Consiglio di Stato
Parter i hovedsagen Appellanter: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico og Telecom Italia SpA Indstævnte: Telecom Italia SpA, Vodafone Italia SpA, Fastweb SpA, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Tiscali Italia SpA og BT Italia SpA
Præjudicielle spørgsmål Skal direktiv 97/33/EF (1), og navnlig artikel 5, og direktiv 2002/22/EF (2), og navnlig artikel 13, der finder anvendelse ratione temporis, samt princippet om transparens, princippet om mindst mulig konkurrenceforvridning, princippet om ikke-diskrimination og proportionalitetsprincippet fortolkes således, at a) en national lovgivning ex lege kan foreskrive, at pligten til at bidrage til dækning af de urimelige omkostninger ved forsyningspligten udvides til også at omfatte mobiltelefonoperatører, uden at denne udvidelse betinges af, at den nationale tilsynsmyndighed skal undersøge, om de af bidragspligten omfattede operatører konkurrerer eller er substituerbare med den operatør, der er udpeget til at varetage forsyningspligten, på et og samme relevante marked i konkurrenceretlig forstand, og b) de nationale tilsynsmyndigheder i forbindelse med undersøgelsen af, hvorvidt byrden ved forsyningspligten er urimelig, kan anvende yderligere kriterier ud over eller som et alternativ til kriteriet om substituerbarhed mellem fast- og mobiltelefontjenester — og i givet fald hvilke — for at begrunde mobiltelefonoperatørernes bidragspligt?
(1) (2)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30.6.1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne (EFT 1997, L 199, s. 32).
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7.3.2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (EFT 2002, L 108, s. 51).