C 252/26
DA
Den Europæiske Unions Tidende
17.7.2023
2.
Skal artikel 31, stk.
1, første afsnit, i forordning (EU) nr.
1305/2013 fortolkes således, at reglerne i en medlemsstat eller i en region i den pågældende medlemsstat, som har besluttet at yde betalinger til landbrugere i bjergområder og andre områder med begrænsninger som omhandlet i artikel 31, stk.
1, i forordning (EU) nr.
1305/2013, skal være affattet således, at betalingen også skal ydes for arealer, der af en anden medlemsstat eller en anden region i den samme medlemsstat, der ligeledes har besluttet at yde betalinger til landbrugere i bjergområder og andre områder med begrænsninger som omhandlet i artikel 31, stk.
1, i forordning (EU) nr.
1305/2013, er udpeget som bjergområde eller et andet område med begrænsninger som omhandlet i artikel 32, stk.
1, i forordning (EU) nr.
1305/2013? 3.
Skal artikel 31, stk.
1, første afsnit, og stk.
2, i forordning (EU) nr.
1305/2013 fortolkes således, at det følger direkte af denne bestemmelse, at en landbruger har et materielt EU-retligt krav på betaling (udligningsgodtgørelse) fra medlemsstaten eller regionen i medlemsstaten, når landbrugeren er aktiv landbruger og dyrker arealer, der af medlemsstaten eller regionen i medlemsstaten er udpeget som bjergområde eller et andet område med begrænsninger som omhandlet i artikel 32, stk.
1, i forordning (EU) nr.
1305/2013, og den pågældende medlemsstat eller regionen i denne medlemsstat har besluttet at yde betalinger (udligningsgodtgørelser) som omhandlet i artikel 31, stk.
1, første afsnit, i forordning (EU) nr.
1305/2013?
Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende: a) Mod hvem skal det EU-retlige krav i henhold til artikel 31, stk.
1, i forordning (EU) nr.
1305/2013 rettes?
Skal det altid rettes mod medlemsstaten selv, eller skal det i hvert fald rettes mod regionen [artikel 2, stk.
1, andet afsnit, litra b), i forordning (EU) nr.
1305/2013] i medlemsstaten, når regionen uafhængigt af medlemsstaten har besluttet at yde udligningsgodtgørelser til landbrugere i henhold til artikel 31 i forordning (EU) nr.
1305/2013?
b) Forudsætter det materielle EU-retlige krav, at landbrugeren opfylder yderligere betingelser, der går ud over artikel 31, stk.
1, første afsnit, og stk.
2, i forordning (EU) nr.
1305/2013, og som kræves af den medlemsstat, der yder udligningsgodtgørelsen, eller en region i denne medlemsstat som led i gennemførelsen i national ret? 4.
Såfremt det tredje spørgsmål besvares benægtende: Skal artikel 31, stk.
1, første afsnit, i forordning (EU) nr.
1305/2013 fortolkes således, at reglerne i en medlemsstat eller en af dens regioner, som indeholder betingelserne for ydelse af betaling (udligningsgodtgørelse) som omhandlet i artikel 31, stk.
1, første afsnit, i forordning (EU) nr.
1305/2013, skal være af en retlig karakter, som medfører, at landbrugere har krav på betaling (udligningsgodtgørelse), hvis de opfylder de betingelser, der er opstillet af den pågældende medlemsstat eller denne medlemsstats regioner, uanset medlemsstaten eller dens regions faktiske støttepraksis?
(1)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr.
1305/2013 af 17.12.2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr.
1698/2005 (EUT 2013, L 347, s. 487).
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 18. april 2023 — P. sp. z o.o. mod Dyrektorowi Izby Administracji Skarbowej w Warszawie (Sag C-241/23, Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie) (2023/C 252/30) Processprog: polsk Den forelæggende ret Naczelny Sąd Administracyjny
Parter i hovedsagen Kassationsappellant: P. sp. z o.o.
Kassationsindstævnt: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie