DA
C 252/20
Den Europæiske Unions Tidende
17.7.2023
— Følgelig gives appellanten medhold i sine påstande i første instans og herefter: — Afgørelsen af 21. januar 2021, hvorved appellanten blev omplaceret til en stilling som rådgiver i Generaldirektoratet for Ledelsestjenesterne, og om fornødent af afgørelsen om tilbagesøgning af uberettiget modtagne ydelser af 8. marts 2021 annulleres. — Om fornødent annulleres afgørelsen af 16. september 2021 om afslag på appellantens klage af 7. april 2021. — Parlamentet tilpligtes at erstatte det af appellanten lidte økonomiske og ikke-økonomiske tab. — Parlamentet tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger for de to instanser.
Anbringender og væsentligste argumenter Til støtte for appellen har appellanten fremsat følgende anbringender: 1.
I den appellerede dom er der anlagt en urigtig forståelse af begrebet retten til at blive hørt, og der er foretaget fejlagtige retlige kvalificeringer og urigtig gengivelse af sagsakterne.
Retten har tilsidesat begrundelsespligten. 2.
Den appellerede dom indebærer en tilsidesættelse af begrundelsespligten. 3.
Den appellerede dom indebærer en tilsidesættelse af omsorgspligten.
Appel iværksat den 11. april 2023 af Penya Barça Lyon: Plus que des supporters (PBL) og Issam Abdelmouine til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 8. februar 2023 i sag T-538/21, PBL og WA mod Kommissionen (Sag C-224/23 P) (2023/C 252/23) Processprog: fransk Parter Appellanter: Penya Barça Lyon: Plus que des supporters (PBL) og Issam Abdelmouine (ved avocat J. Branco) Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
Appellanterne har nedlagt følgende påstande — Den Europæiske Unions Rets dom af 8. februar 2023 i sag T-538/21, PBL og WA mod Kommissionen, ophæves i sin helhed. — De påstande, som appellanterne nedlagde i første instans, tages til følge i deres helhed.
Anbringender og væsentligste argumenter Til støtte for appellen har appellanterne fremsat flere anbringender.
For det første begik Retten en retlig og faktisk fejl, da den afviste annullationspåstanden for så vidt angår Penya Barça Lyon, dels fordi den første appellants søgsmålsinteresse har forrang for den anden appellants søgsmålsinteresse, når flere personer anlægger et fælles søgsmål, dels fordi den afviste de beviser, der blev fremlagt af appellanterne med henblik på at godtgøre den første appellants søgsmålsinteresse.
For det andet tilsidesatte Retten appellanternes processuelle rettigheder, idet den undlod at tage stilling til et fremsat anbringende om Kommissionens skønsmæssige beføjelse med hensyn til de klager, der indbringes for den.
For det tredje begik Retten en retlig fejl, idet den så bort fra enhver direkte formueretlig og økonomisk interesse hos appellanterne i denne sags faktiske omstændigheder.