C 252/32
CS
Úřední věstník Evropské unie
17.7.2023
Zadruhé Francie nepřijala nezbytná opatření k zajištění toho, aby byly v 13 aglomeracích, které vypouštějí městské odpadní vody do citlivých oblastí, uvedené městské vody před vypuštěním čištěny podle přísnějších požadavků, než jsou požadavky sekundárního čištění nebo jiného rovnocenného čištění, podle článku 5 směrnice 91/271 v souladu s parametry stanovenými v příloze I B.
Zatřetí Francie nepřijala nezbytná opatření k zajištění toho, aby byly čistírny městských odpadních vod v 87 aglomeracích projektovány, budovány, provozovány a udržovány tak, aby byla zaručena jejich dostatečná účinnost za všech běžných místních klimatických podmínek, a aby se při jejich projektování vzaly v úvahu sezonní rozdíly zatížení podle článku 10 směrnice 91/271.
Začtvrté Francie nepřijala nezbytná opatření k zajištění toho, aby příslušné orgány nebo jiné vhodné subjekty monitorovaly vypouštění z čistíren městských odpadních vod v 87 aglomerací, aby ověřily soulad s požadavky přílohy I B podle kontrolních postupů stanovených v příloze I D, jak vyžaduje čl. 15 odst.
1 první odrážka směrnice 91/271.
(1)
Směrnice Rady ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst.
1991, L 135, s. 40).
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 26. dubna 2023 – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni a další v.
Telecom Italia SpA a další (Věc C-273/23, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni a další) (2023/C 252/35) Jednací jazyk: italština Předkládající soud Consiglio di Stato
Účastníci původního řízení Navrhovatelé: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Telecom Italia SpA Odpůrci: Telecom Italia SpA, Vodafone Italia SpA, Fastweb SpA, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Tiscali Italia SpA, BT Italia SpA
Předběžné otázky Musí být směrnice 97/33/ES (1), a zejména její článek 5, a směrnice 2002/22/ES (2), zejména její článek 13, použitelné ratione temporis, jakož i zásady průhlednosti, minimálního narušení trhu, nediskriminace a proporcionality vykládány v tom smyslu, že a) je přípustné, aby vnitrostátní právní úprava ex lege rozšířila na mobilní telefonní operátory povinnost přispívat na financování nespravedlivé zátěže vyplývající z poskytování samotné univerzální služby, aniž by toto rozšíření bylo podmíněno tím, že vnitrostátní regulační orgán ověří existenci konkurenčního vztahu nebo zastupitelnosti mezi zatíženými operátory a operátorem určeným k poskytování této služby na stejném relevantním trhu podle práva hospodářské soutěže?
b) je přípustné, aby vnitrostátní regulační orgány pro účely ověření nespravedlivé povahy zatížení použily vedle kritéria zastupitelnosti mezi službami pevných a mobilních sítí nebo jako alternativu k tomuto kritériu další kritéria – a pokud ano, jaká – pro stanovení povinnosti financování mobilním operátorům?
(1) (2)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP) (Úř. věst.
1997, L 199, s. 32) (neoficiální překlad).
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst.
2002, L 108, s. 51; Zvl. vyd.13 /29 s. 367)