17.7.2023 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
C 252/17
3) Трябва ли член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че допуска на извършител на нарушение по член 313-6-2 от Code pénal (Наказателен кодекс), приет с френския Закон от 12 март 2012 г., да се наложат предвидените в този член глоби в размер на 15 000 евро и на 30 000 евро при повторно извършване, като се имат предвид, от една страна, възпрепятстващият характер на правната уредба и, от друга страна, ниската степен на обществена опасност на извършените нарушения?
4) Трябва ли принципът на правна сигурност, провъзгласен от Съда на Европейския съюз за общ принцип на правото на Европейския съюз, и закрепеният в член 49, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз принцип на законоустановеност на престъпленията и наказанията да се тълкуват в смисъл, че допускат запазването в действие на член 1 от френския Закон от 27 юни 1919 г., след като този член, от една страна, не позволява на заинтересованите лица да разберат дали продават или прехвърлят субсидиран или дотиран билет, макар това обстоятелство да ангажира наказателната им отговорност, и от друга страна, правните субекти не могат да разберат предвиденото наказание, тъй като то е посочено в стари франкове, без да се указват изрично приложимите текстове?
5) Трябва ли принципът на правна сигурност, провъзгласен от Съда на Европейския съюз за общ принцип на правото на Съюза, и закрепеният в член 49, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз принцип на законоустановеност на престъпленията и наказанията да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагането на член 313-6-2 от френския Code pénal (Наказателен кодекс), след като този член води до положение, при което лице, заявило или предоставило средства за продажба на билети за проява или представление, не може да е сигурно дали продавачът е получил разрешение от продуцента, организатора или притежателя на правото на използване, и след като дори понятието „организатор“ не е ясно дефинирано в приложимите текстове?
6) Допринася ли член 313-6-2 от френския Code pénal (Наказателен кодекс) за високото равнище на защита на потребителите, изисквано от правото на Съюза и закрепено в член 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз, след като тази наказателноправна норма дава основание за борба с извършваната от неоправомощени посредници спекула с билети?
7) Не противоречи ли на установения в правото на Съюза принцип на конкурентното възлагане (членове 101—109 ДФЕС) въведената с член 313-6-2 от Code pénal (Наказателен кодекс) забрана за препродажба на билети от лице, което не е организатор или продуцент на съответния спектакъл, или от лице, което не е получило разрешение за целта?
8) Предоставя ли член 313-6-2 от Code pénal (Наказателен кодекс) изключително право на организаторите на спектакли в противоречие с член 106, параграф 1 ДФЕС, след като предвижда те да имат монопол върху продажбата на билетите си?
Преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 24 март 2023 г. — S. S.A./C. sp. z o.o.
(Дело C-197/23, S.)
(2023/C 252/19) Език на производството: полски Запитваща юрисдикция Sąd Apelacyjny w Warszawie
Страни в главното производство Жалбоподател: S. S.A.
Ответник: C. sp. z o.o.
Преюдициални въпроси 1.
Трябва ли член 2, член 6, параграфи 1 и 3 и член 19, параграф 1, втора алинея от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че първоинстанционен съд на държава — членка на Европейския съюз, в състава на който заседава еднолично съдия от този съд, определен да разглежда дело в грубо нарушение на разпоредбите на националното право относно разпределението на делата и определянето и изменението на съдебните състави, не е независим, безпристрастен съд, предварително създаден със закон и осигуряващ ефективна правна защита?