SV
C 235/58
Europeiska unionens officiella tidning
3.7.2023
Grunder och huvudargument Till stöd för sin talan åberopar sökanden fem grunder. 1.
Första grunden Som första grund har sökanden gjort gällande att kommissionen inte inledde det huvudsakliga granskningsförfarandet enligt artikel 108.2 FEUF trots att det förelåg allvarliga svårigheter.
Kommissionen har förbisett att stödordningen enligt den tyska lagen om elprisbroms även gynnar ansvariga för laddningsstationer, trots att dessa inte är slutkunder utan energileverantörer. 2.
Andra grunden Såvitt avser den andra grunden har sökanden gjort gällande att det huvudsakliga granskningsförfarandet enligt artikel 108.2 FEUF borde ha inletts, eftersom kommissionen, på grundval av en fullständig undersökning, borde ha konstaterat att även om sådana ansvariga för laddningsstationer vilka samtidigt är både återförsäljare och leverantörer av laddningsström skulle komma att erhålla stöd, så gällde detta inte för rena leverantörer av laddningsström, såsom sökanden. 3.
Tredje grunden Genom den tredje grunden har sökanden gjort gällande att kommissionen gjorde en felaktig bedömning när den förklarade att stödordningen enligt lagen om elprisbroms till förmån för ansvariga för laddningsstationer är förenligt med den inre marknaden på grundval av artikel 107.3 b FEUF.
Det framgår av TCF-meddelandet att stöd som är avsett att kompensera för de merkostnader som uppstår till följd av Rysslands anfallskrig i Ukraina på grund av den exceptionellt stora ökningen av elpriserna är förenligt med artikel 107.3 b i EUF-fördraget endast om det finns en mekanism som säkerställer att stödet även gynnar dem som påverkas av den allvarliga störningen av en medlemsstats ekonomi.
Det finns ingen sådan mekanism när det gäller stödet till de ansvariga för laddningsstationer. 4.
Fjärde grunden Som fjärde grund har sökanden gjort gällande att den stödordning som föreskrivs i lagen om elprisbroms till förmån för ansvariga för laddningsstationer är oförenlig med den inre marknaden, eftersom den utan skälig anledning snedvrider konkurrensen mellan å ena sidan rena laddningsströmsleverantörer och å andra sidan ansvariga för laddningsstationer.
Stödordningen enligt lagen om elprisbroms gynnar endast laddningsströmleverantörer som samtidigt är ansvariga för laddningsstationer.
Rena laddningsströmleverantörer erhåller däremot inte något stöd enligt lagen om elprisbroms.
Detta ger de ansvariga för laddningsstationer en konkurrensfördel jämfört med rena laddningsströmleverantörer. 5.
Femte grunden Genom den femte grunden har sökanden gjort gällande att stödet till laddningsström inte är förenligt med direktiv (EU) 2019/944 (1), eftersom stödet grundar sig på en fiktion som strider mot artikel 2.3 i direktiv (EU) 2019/944, nämligen att ansvariga för laddningsstationer är slutkunder, trots att de i själva verket är elföretag i den mening som avses i artikel 2.57 i direktiv (EU) 2019/944 och utför leveranser i den mening som avses i artikel 2.12 i direktiv (EU) 2019/944.
Det selektiva stöd som endast beviljas ansvariga för laddningsstationer och inte beviljas rena laddnings­ strömleverantörer snedvrider konkurrensen, i strid med artiklarna 3.4 och 5.1 i direktiv (EU) 2019/944.
(1)
Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/944 av den 5 juni 2019 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om ändring av direktiv 2012/27/EU (omarbetning) (EUT L 158, 2019, s. 125).
Talan väckt den 8 maj 2023 – WG mot kommissionen (Mål T-241/23) (2023/C 235/72) Rättegångsspråk: italienska Parter Sökande: WG (ombud: advokaten M. Velardo) Svarande: Europeiska kommissionen