HU
C 235/70
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2023.7.3.
Kérelmek A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék: — az (EU) 2017/118 felhatalmazáson alapuló rendeletnek a Sylter Aussenriff, a Borkum-zátonygrund, a Doggerbank és az Östliche Deutsche Bucht, valamint a Klaverbank, a Friese Front és a Centrale Oestergronden területekre vonatkozó állományvédelmi intézkedések tekintetében történő módosításáról szóló, 2022. december 8-i (EU) 2023/340 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletet (1) nyilvánítsa semmisnek; — az alperest kötelezze az eljárás költségeinek a viselésére.
Jogalapok és fontosabb érvek Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik. 1.
Az első, a Szerződések megsértésére alapított jogalap A felperes szerint a megtámadott rendelet sérti az EU-Szerződés 5. cikkének (4) bekezdésében meghatározott arányosság elvét.
Különösen: — A megtámadott rendelet már semmilyen jogszerű célt nem követ az általa védeni kívánt „zátony” élőhelytípus (1170. kód) védelmére tekintettel.
A „zátony” élőhelytípus Németország által elfogadott, az élőhelyvédelmi irányelv I. mellékletében szereplő meghatározása túlságosan homályos.
A Bizottság tévesen nem vitatta e meghatározást. — A megtámadott rendeletben előírt halászati korlátozások által érintett területek túl nagy területet fednek le, és túllépik az élőhelyek védelméhez szükséges mértéket. — Amennyiben a rendelet a „fajban gazdag kavicsos, durva homokos és kagylós-kavicsos tengeri és tengerparti területek” élőhelytípus védelmére irányul, a felperes úgy véli, hogy nem bizonyított, hogy ezen élőhelytípusok védelme érdekében szükséges a halászat korlátozása. — A megtámadott rendeletben meghatározott halászati korlátozások megfelelőségének vizsgálata annál is inkább lehetetlen, mivel hiányosak a Németország által biztosított állománygazdálkodási intézkedések szakmai alapjai.
A Bizottság tévesen nem vitatta azokat.
— Ezenkívül a Sylter Aussenriff keleti részén a rákfélék hagyományos halászata tekintetében bizonyos fogási korlátoktól való eltéréseket ír elő, az élőhelyekre hasonló hatást gyakorló más halászati technikák esetében azonban nem. — Ezenkívül az Amrum Bank 55 %-os lezárása semmi esetre sem igazolható a rákhalászatot illetően.
A rákhalászat homokos altalajra gyakorolt hatását különböző kutatások kellőképpen tanulmányozzák.
A homokpad élőhelyre gyakorolt jelentős hatások e tekintetben ki vannak zárva. — A Sylter Aussenriff halászati korlátozások alól mentesített egy részét illetően nem áll fenn szakmai indok, és ez a terület egészére nézve megkérdőjelezi a halászati korlátozásokat. 2.
A második, a hatáskör hiányára alapított jogalap A felperes szerint, mivel a megtámadott felhatalmazáson alapuló rendelet tárgya a „fajban gazdag kavicsos, durva homokos és kagylós-kavicsos területek” élőhelytípus védelme, ez nem tartozik a 2008/56/EK irányelv (2) 13. cikkének (4) bekezdésével összefüggésben értelmezett 1380/2013/EU rendelet (3) 11. cikkének (2) bekezdésében előírt hatásköri keret hatálya alá, mivel ez az élőhelytípus nem szerepel a nemzeti intézkedési programban, és az egyébként nem tartozik a 2008/56/EK irányelv 13. cikkének (4) bekezdésében említett védett területek alá sem.
(1) (2) (3)
HL 2023.
L 48., 1. o.
A tengeri környezetvédelmi politika területén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2008. június 17-i 2008/56/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv) (HL 2008. L 164.
19. o.).
A közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet és a 2004/585/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013.
L 354., 22. o.).