HU
C 235/58
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2023.7.3.
Jogalapok és fontosabb érvek Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik. 1.
Első jogalap Első jogalapjával a felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság komoly nehézségek ellenére sem indította meg az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást.
Az alperes figyelmen kívül hagyta azt a tényt, hogy a villamosenergia-árfékről szóló német törvény által előírt támogatási program a töltőpontok üzemeltetőit is előnyben részesíti, holott az ő esetükben nem végső fogyasztókról, hanem energiakereskedőkről van szó. 2.
Második jogalap A második jogalappal a felperes arra hivatkozik, hogy az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti fő vizsgálati eljárást azon az alapon kellett volna megindítani, hogy a teljes körű vizsgálat során a Bizottságnak meg kellett volna állapítania, hogy miközben a töltőpontok üzemeltetői, amelyek egyszerre a töltőáram szolgáltatói és kereskedői, támogatásban részesülhetnek, a tisztán töltőáram-kereskedők, mint amilyen a felperes is, azonban nem. 3.
Harmadik jogalap Harmadik jogalapjával a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes jogsértő módon nyilvánította az EUMSZ 107.
cikk (3) bekezdésének b) pontja értelmében a belső piaccal összeegyeztethetőnek a villamosenergia-árfékről szóló törvény által a töltőpont-üzemeltetők javára előírt támogatási programot.
A TCF-közleményből kitűnik, hogy az Ukrajna elleni orosz agresszív háború nyomán a villamos energia árának rendkívül komoly emelkedése következtében felmerülő többletköltségek ellentételezésére nyújtott támogatás csak akkor egyeztethető össze az EUMSZ 107.
cikk (3) bekezdé­ sének b) pontjával, ha létezik olyan mechanizmus, amely biztosítja, hogy a támogatásból azok is részesüljenek, akiket valamely tagállam gazdaságában bekövetkezett komoly zavar érint.
Nincs ilyen mechanizmus a töltőpontok üzemeltetőinek nyújtott támogatást illetően. 4.
Negyedik jogalap A negyedik jogalappal a felperes arra hivatkozik, hogy a villamosenergia-árfékről szóló német törvény által a töltőpont-üzemeltetők számára előírt támogatási program összeegyeztethetetlen a belső piaccal, mivel igazoló ok nélkül torzítja a versenyt egyrészt a tisztán töltőáram-kereskedők, másrészt a töltőpontok üzemeltetői között.
A villamosenergia-árfékről szóló törvényben előírt támogatási program csak azokat a villamosenergia-kereskedőket részesítette előnyben, amelyek egyidejűleg töltőpontokat is üzemeltetnek.
Ezzel szemben a tisztán töltőáram-kereskedők nem részesültek támogatásban a villamosenergia-árfékről szóló törvény alapján.
A töltőállomások üzemeltetői így versenyelőnyhöz jutottak a tisztán villamosenergia-kereskedőkkel szemben. 5.
Ötödik jogalap Ötödik jogalapjával a felperes arra hivatkozik, hogy a töltőáram-támogatás ellentétes az (EU) 2019/944 irányelvvel (1), mivel e támogatás az (EU) 2019/944 irányelv 2. cikkének 3. pontja szerinti jogellenes fikción alapul, amely szerint a töltőpontok üzemeltetői végső fogyasztók, noha ténylegesen az (EU) 2019/944 irányelv 2. cikkének 57. pontja értelmében vett villamosenergia-ipari vállalkozások, és az (EU) 2019/944 irányelv 2. cikkének 12. pontja értelmében vett ellátási feladatokat végeznek.
A kizárólag a töltőpont-üzemeltetőknek, nem pedig a tisztán töltőáram-kereskedőknek nyújtott szelektív támogatás révén torzul a verseny, megsértve ezzel az (EU) 2019/944 irányelv 3. cikkének (4) bekezdését és 5. cikkének (1) bekezdését.
(1)
A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2012/27/EU irányelv módosításáról szóló, 2019. június 5-i (EU) 2019/944 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2019.
L 158., 125. o.).
2023. május 8-án benyújtott kereset – WG kontra Bizottság (T-241/23. sz. ügy) (2023/C 235/72) Az eljárás nyelve: olasz Felek Felperes: WG (képviselő: M. Velardo ügyvéd) Alperes: Európai Bizottság