FI
C 235/70
Euroopan unionin virallinen lehti
3.7.2023
Vaatimukset Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin — kumoaa delegoidun asetuksen (EU) 2017/118 muuttamisesta seuraavilla alueilla toteutettavien säilyttämistoimenpitei­ den osalta: Sylter Aussenriff, Borkum-Riffgrund, Doggerbank ja Östliche Deutsche Bucht sekä Klaverbank, Friese Front ja Centrale Oestergronden 8.12.2022 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2023/340 (1) — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen. 1.
Ensimmäinen kanneperuste: perussopimusten rikkominen Kantajan mukaan riidanalainen asetus loukkaa EU-sopimuksen 5 artiklan 4 kohdassa määritettyä suhteellisuus­ periaatetta, ja erityisesti: — Riidanalaisella asetuksella ei ole laillista tarkoitusta siinä tarkoitetun luontotyypin ”riutat” (koodi 1170) suojelun osalta.
Saksan perusteena esittämä luontodirektiivin liitteessä I esitetty luontotyypin ”riutat” määritelmä on kantajan mukaan liian epätäsmällinen.
Komissio ei ole virheellisesti vaatinut tämän määritelmän täsmentämistä. — Alueet, joille on riidanalaisessa asetuksessa määrätty kalastusrajoituksia, on määritetty liian laajoiksi ja niissä ylitetään elinympäristöjen suojelun edellyttämä taso. — Siltä osin kuin asetuksessa on kyse luontotyypin ”runsaslajiset sorasta, karkeasta hiekasta ja simpukkasorasta koostuvat alueet” suojelusta, kantajan mukaan ei ole osoitettu, että kalastusrajoitukset olisivat kyseisen luontotyypin suojelemisen kannalta tarpeen. — Kantajan mukaan riidanalaisessa asetuksessa määrättyjen kalastusrajoitusten asianmukaisuuden todistaminen ei ole edes mahdollista, koska Saksan edellyttämät rajoitustoimenpiteiden asialliset edellytykset eivät täyty.
Komissio ei ole virheellisesti puuttunut tähän. — Tämän lisäksi Sylter Außenriffin itäosassa tietyille perinteisen rapukalastuksen pyyntirajoituksille on myönnetty poikkeuksia, mutta niitä ei ole myönnetty muille pyyntitavoille, joilla kantajan mukaan on verrattaen vähäinen vaikutus luontotyyppeihin. — Rapujen kalastustoiminnan kieltäminen alueella, joka kattaa 55 prosenttia Amrum Bankin alueesta, ei ole myöskään kantajan mukaan perusteltu.
Rapukalastuksen vaikutuksia hiekkapohjiin on tutkittu riittävästi eri tutkimuksissa.
Merkittävät vaikutukset hiekkasärkän luontotyyppiin ovat näin ollen poissuljettuja. — Kun otetaan huomioon Sylter Außenriffin se osa, johon kalastusrajoituksia ei sovelleta, tälle ei kantajan mukaan ole havaittavissa tosiseikkoihin perustuvia perusteita, mikä saattaa kyseenalaisiksi alueen kalastusrajoitukset kokonai­ suudessaan. 2.
Toinen kanneperuste: pätemättömyys Siltä osin kuin riidanalainen delegoitu asetus koskee luontotyypin ”runsaslajiset sorasta, karkeasta hiekasta ja simpukkasorasta koostuvat alueet” suojelua, kantajan mukaan tämä ei kuulu asetuksen (EU) Nr. 1380/2013 (2) 11 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä direktiivin 2008/56/EY (3) 13 artiklan 4 kohdan kanssa, myönnetyn toimivallan piiriin, koska tätä luontotyyppiä ei ole sisällytetty kansalliseen toimenpideohjelmaan eikä se kuulu myöskään direktiivin 2008/56/EY 13 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun suojelualueeseen.
(1) (2) (3)
EUVL 2023, L 48, s. 1.
Yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1380/2013 (EUVL 2013, L 354, s. 22).
Yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista 17.6.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/56/EY (meristrategiadirektiivi) (EUVL 2008, L 164, s. 19).