C 235/70
DA
Den Europæiske Unions Tidende
3.7.2023
Sagsøgerens påstande — Kommissionens delegerede forordning (EU) 2023/340 af 8. december 2022 om ændring af delegeret forordning (EU) 2017/118 for så vidt angår bevarelsesforanstaltninger i Sylter Außenriff, Borkum-Riffgrund, Doggerbank og Östliche Deutsche Bucht samt i Klaverbank, Friese Front og Centrale Oestergronden (1) annulleres. — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender. 1.
Første anbringende: tilsidesættelse af traktaterne.
Efter sagsøgerens opfattelse tilsidesætter den anfægtede forordning det i artikel 5, stk.
4, i EU-traktaten definerede proportionalitetsprincip.
Det gør den navnlig således: — Den anfægtede forordning forfølger allerede med formålet om at beskytte habitattypen »rev« (kode 1170) ikke et legitimt formål.
Den definition af habitattypen »rev«, der er anført i bilag I til habitatdirektivet, som Tyskland har lagt til grund, er for upræcis.
Kommissionen har fejlagtigt ikke sat spørgsmålstegn ved denne definition. — De områder, som er omfattet af fiskeribegrænsningerne i den anfægtede forordning, er fastsat for omfattende og går videre end det nødvendige for at beskytte habitaterne. — For så vidt som forordningens formål er at beskytte biotoptypen »artsrig havbund med grus, groft sand, skaller/grus i hav- og kystområder«, er det efter sagsøgerens opfattelse ikke allerede dokumenteret, at fiskeribegrænsninger er nødvendige for at beskytte denne biotoptype. — En efterprøvelse af, om de ved den anfægtede forordning fastsatte fiskeribegrænsninger er hensigtsmæssige, lader sig slet ikke gennemføre, eftersom allerede det af Tyskland fremlagte faglige grundlag for forvaltningsforanstaltninger er mangelfuldt.
Kommissionen har fejlagtigt ikke sat spørgsmålstegn ved dette. — Derudover er der i den østlige del af Sylter Außenriff fastsat undtagelser fra visse fangstbegrænsninger for det traditionelle rejefiskeri, men ikke for andre fangstmetoder, som har en lignende ringe indvirkning på habitater. — Endvidere kan lukningen af 55 % af Amrumbank i alt fald for så vidt angår rejefiskeriet ikke begrundes.
Rejefiskeriets indvirkning på sandet havbund er undersøgt tilstrækkeligt ved forskellige forskningsprojekter.
Væsentlige indvirkninger på sandbankehabitatet er som sådan udelukket. — For så vidt angår en del af Sylter Außenriff, som er undtaget fra fiskeribegrænsningerne, foreligger der ingen faglig begrundelse, og dette rejser tvivl om fiskeribegrænsningerne for hele området. 2.
Andet anbringende: manglende kompetence.
For så vidt som den anfægtede delegerede forordning har beskyttelsen af biotoptypen »artsrig havbund med grus, groft sand, skaller/grus« til genstand, er dette efter sagsøgerens opfattelse ikke omfattet af kompetencerammen i artikel 11, stk.
2, i forordning (EU) nr.
1380/2013 (2), sammenholdt med artikel 13, stk.
4, i direktiv 2008/56/EF (3), eftersom denne biotoptype ikke er integreret i et nationalt indsatsprogram og heller ikke i øvrigt falder ind under de i artikel 13, stk.
4, i direktiv 2008/56/EF nævnte beskyttede områder.
(1) (2) (3)
EUT 2023, L 48, s. 1.
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr.
1380/2013 af 11.12.2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr.
1954/2003 og (EF) nr.
1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr.
2371/2002 og (EF) nr.
639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (EUT 2013, L 354, s. 22).
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/56/EF af 17.6.2008 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger (havstrategirammedirektivet) (EUT 2008, L 164, s. 19).