C 235/58
CS
Úřední věstník Evropské unie
3.7.2023
Žalobní důvody a hlavní argumenty Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně pět žalobních důvodů. 1.
První žalobní důvod V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že navzdory závažným obtížím Komise nezahájila hlavní vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst.
2 SFEU.
Žalovaná nezohlednila skutečnost, že režim podpor stanovený německým zákonem, kterým se zavádí brzda cen elektřiny, zvýhodňuje rovněž provozovatele nabíjecích stanic, ačkoli se nejedná o konečné spotřebitele, ale o dodavatele energie. 2.
Druhý žalobní důvod V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že hlavní vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst.
2 SFEU mělo být zahájeno, jelikož během úplného přezkumu měla Komise konstatovat, že příjemci podpory mají být provozovatelé nabíjecích stanic, kteří jsou zároveň poskytovateli i dodavateli nabíjecího proudu, nikoli však čistí dodavatelé nabíjecího proudu, jako je žalobkyně. 3.
Třetí žalobní důvod V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že žalovaná nesprávně prohlásila režim podpor stanovený zákonem, kterým se zavádí brzda cen elektřiny, ve prospěch provozovatelů nabíjecích stanic za slučitelný s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst.
3 písm.
b) SFEU.
Ze sdělení o TCF vyplývá, že podpora určená ke kompenzaci výrazně zvýšených dodatečných nákladů v důsledku ruské útočné války na Ukrajině z důvodu mimořádného zvýšení cen elektřiny je slučitelná s čl.
107 odst.
3 písm.
b) SFEU pouze tehdy, pokud existuje mechanismus zaručující, že podpora bude poskytnuta i těm, kteří jsou postiženi vážným narušením hospodářství členského státu.
Takový mechanismus chybí, pokud jde o podporu ve prospěch provozovatelů nabíjecích stanic. 4.
Čtvrtý žalobní důvod V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že režim podpor stanovený německým zákonem, kterým se zavádí brzda cen elektřiny, pro provozovatele nabíjecích stanic je neslučitelný s vnitřním trhem, jelikož bez řádného důvodu narušuje hospodářskou soutěž mezi čistými dodavateli nabíjecího proudu na straně jedné a provozovateli nabíjecích stanic na straně druhé.
Režim podpor stanovený zákonem, kterým se zavádí brzda cen elektřiny, zvýhodňoval pouze dodavatele nabíjecího proudu, kteří jsou současně provozovateli nabíjecích stanic.
Naproti tomu čistí dodavatelé nabíjecího proudu neobdrželi podpory podle zákona, kterým se zavádí brzda cen elektřiny.
Provozovatelé nabíjecích stanic tak mají oproti čistým dodavatelům nabíjecího proudu konkurenční výhodu. 5.
Pátý žalobní důvod V rámci pátého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že podpora nabíjecího proudu je v rozporu se směrnicí (EU) 2019/944 (1), jelikož je založena na protiprávní fikci ve smyslu čl.
2 bodu 3 směrnice (EU) 2019/944, podle níž jsou provozovatelé nabíjecích stanic konečnými spotřebiteli, ačkoli jsou skutečně elektroenergetickými podniky ve smyslu čl.
2 bodu 57 směrnice (EU) 2019/944 a plní úkoly dodávek ve smyslu čl.
2 bodu 12 směrnice (EU) 2019/944.
Selektivní podpora ve prospěch pouze provozovatelů nabíjecích stanic, a nikoli také čistých dodavatelů nabíjecího proudu narušuje hospodářskou soutěž v rozporu s čl. 3 odst.
4 a čl. 5 odst.
1 směrnice (EU) 2019/944.
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/944 ze dne 5. června 2019 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o změně směrnice 2012/27/EU (přepracované znění) (Úř. věst.
2019, L 158, s. 125).
Žaloba podaná dne 8. května 2023 – WG v.
Komise (Věc T-241/23) (2023/C 235/72) Jednací jazyk: italština Účastníci řízení Žalobce: WG (zástupce: M. Velardo, avvocata) Žalovaná: Evropská komise