29.6.2023
SK
Úradný vestník Európskej únie
C 228/117
Prírodné a energetické zdroje potrebné na výrobu obalov – obavy a riešenia 2.8.
Moderné potravinárske obaly – predstavujúce jeden z hlavných spôsobov použitia obalových materiálov – ponúkajú možnosť zaistiť spoľahlivosť, hygienickosť, trvanlivosť a bezpečnosť potravín.
Väčšina potravinárskych obalov je však stále na jedno použitie a nemožno ich úplne recyklovať, ak nie sú riadne oddelené od častí z iného materiálu a nevykonáva sa ich zber, pretože sú buď znečistené potravinami, príliš malé alebo viacvrstvové.
2.9.
Na výrobu rozličných druhov obalov je potrebné množstvo zdrojov vrátane energie, vody, chemických látok, ropy, nerastov, dreva a textilu.
Okrem toho ich výroba často vedie k vzniku odpadových vôd a kalov so škodlivými chemikáliami a k vypúšťaniu emisií skleníkových plynov, ťažkých kovov a častíc do ovzdušia.
2.10.
Na výrobu moderných potravinárskych obalov sa používajú rôzne umelé a syntetické materiály vrátane keramiky, skla, kovu, papiera, lepenky, kartónu, vosku, dreva a – v čoraz väčšej miere –plastov.
Väčšina týchto obalov je vyrobená zo skla, pevného plastu, papiera a lepenky.
Hoci sa pri výrobe niektorých novších plastov používa kukurica a iné rastlinné materiály, väčšina plastov sa stále vyrába z ropy a obsahuje prísady, ako sú polyméry.
2.11.
Je kľúčové, aby Európska komisia stanovila v návrhu pre kompostovateľné obaly minimálny povinný obsah biomateriálov na úrovni najmenej 60 %.
Lepenka je často potiahnutá plastovou vrstvou, ktorá nie je viditeľná, a mnohé rôzne formy balenia sú potlačené textom s použitím tlačiarenských farieb.
2.12.
Rozsiahlejšie používanie rôznych druhov obalov spolu s nízkou mierou opätovného použitia a recyklácie môže brániť vytvoreniu nízkouhlíkového obehového hospodárstva v EÚ.
2.13.
EHSV sa domnieva, že najvhodnejším riešením sú kompostovateľné obaly, ktoré sú bezpečné z hľadiska styku s potravinami a zohrávajú kľúčovú úlohu pri zaistení toho, že väčšie množstvo odpadu bude biologicky rozložiteľné.
Znížilo by sa tým aj množstvo biologicky nerozložiteľných plastov, ktoré inak kontaminujú kompost.
3.
Plastové obaly 3.1.
OSN považuje znečisťovanie oceánov plastmi za planetárnu katastrofu, najmä z dôvodu množstva potravinárskych obalov vyrobených z plastov, ktoré sa dostávajú do riek (3).
To vyvoláva obavy z hľadiska všetkých vodných druhov.
3.2.
Členské štáty budú musieť zvážiť nový prístup k plastom založený na obehovom hospodárstve.
Môžu podporovať rozvoj obehových možností balenia tým, že sa rozhodnú pre iné materiály alebo špecifické polymérové materiály s cieľom zabezpečiť oveľa lepšiu úroveň recyklovateľnosti.
Ak plasty nie je možné recyklovať, mali by sa využiť pri výrobe biopalív.
4.
Trvalé materiály, údaje o recyklácii a otázky týkajúce sa cieľov v oblasti opätovného plnenia fliaš na alkoholické nápoje 4.1.
Jednotlivé obalové materiály majú rôzne charakteristiky a vlastnosti, čo ovplyvňuje ich potenciál recyklovateľnosti.
Materiály ako hliník, sklo a oceľ sa považujú za stále materiály, keďže počas životnosti vykazujú minimálnu degradáciu a možno ich nekonečne mnoho ráz recyklovať bez straty kvality alebo vnútorných vlastností materiálu.
4.2.
Záujem o stále materiály výrazne vzrástol súbežne s úvahami o obehovom hospodárstve.
Takéto materiály musia byť riadne uznané v budúcich právnych predpisoch, pričom budúce politiky musia účinne podporovať ich recykláciu.
4.3.
Obaly z vláknových a iných prírodných materiálov môžu podporiť rast, ktorý nebude spojený s využívaním zdrojov.
Vyrábajú sa z obnoviteľných materiálov a zároveň sú trvanlivé, atraktívne, recyklovateľné a biologicky rozložiteľné.
Nedávne štúdie ukázali, že obaly z vlákien možno recyklovať viac ako 25-krát, čo dokazuje, že ide o dôležitú súčasť obehového hospodárstva.
(3)
https://www.newscientist.com/article/mg25333710-100-pollution-is-the-forgotten-global-crisis-and-we-need-to-tackle-it-now/.