29.6.2023.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 228/117
Dabas resursi un energoresursi iepakojumam – problēmas un risinājumi 2.8.
Vairums iepakojuma materiālu tiek izmantoti modernam pārtikas iepakojumam, jo tas piedāvā iespēju padarīt pārtiku uzticamu, higiēnisku, ilgi uzglabājamu un nekaitīgu.
Tomēr lielāko daļu pārtikas iepakojuma joprojām izmanto vienreiz un to nevar pilnībā reciklēt, ja to pienācīgi neatdala ar citām materiālu frakcijām un nesavāc, jo tajā ir vai nu pārtikas atliekas, vai tas ir pārāk neliels vai daudzslāņains.
2.9.
Katram iepakojuma veidam ir vajadzīgi daudzi resursi, tostarp enerģija, ūdens, ķīmiskās vielas, nafta, minerāli, koksne un tekstilizstrādājumi.
Turklāt tā ražošana bieži rada notekūdeņus un dūņas ar kaitīgām ķīmiskām vielām un siltumnīcefekta gāzu, smago metālu un daļiņu emisijas gaisā.
2.10.
Moderna pārtikas iepakojuma radīšanai tiek izmantoti dažādi ķīmiskie un sintētiskie materiāli, tostarp keramika, stikls, metāls, papīrs, papīra izstrādājumi, kartons, vasks, koksne un arvien vairāk plastmasa.
Lielākā daļa šā iepakojuma ir izgatavota no stikla, cietas plastmasas, papīra un papīra izstrādājumiem.
Daži jaunākie plastmasas veidi ir radīti no kukurūzas un citiem augu materiāliem, tomēr to vairums joprojām ir izgatavots no naftas un satur piedevas, piemēram, polimērus.
2.11.
Ir ļoti svarīgi, lai Eiropas Komisija priekšlikumā noteiktu minimālo, obligāto biobāzēto saturu vismaz 60 % apmērā kompostējamam iepakojumam.
Papīra izstrādājumus bieži vien izklāj ar plastmasu, kas nav redzama, un daudzi dažādi iepakojuma veidi ir marķēti ar tekstu, kuri rakstīti ar tintes printeriem.
2.12.
Dažādu veidu iepakojuma plašāka izmantošana kombinācijā ar zemiem atkalizmantošanas un reciklēšanas rādītājiem var kavēt mazoglekļa aprites ekonomikas izveidi Eiropas Savienībā.
2.13.
EESK uzskata, ka kompostējams iepakojums, kas ir drošs saskarei ar pārtiku, ir vispiemērotākais risinājums, un tam ir svarīga nozīme centienos nodrošināt, ka vairāk atkritumu ir bioloģiski noārdāmi.
Tas arī samazinātu bioloģiski nenoārdāmās plastmasas daudzumu, kas pretējā gadījumā kontaminē kompostu.
3.
Plastmasas iepakojums 3.1.
ANO ir norādījusi, ka okeāna piesārņojums ar plastmasu ir planētas katastrofa, galvenokārt tāpēc, ka ievērojams daudzums no plastmasas izgatavotā pārtikas iepakojuma nonāk upēs (3).
Tas rada bažas par visām ūdenī mītošām sugām.
3.2.
Dalībvalstīm, balstoties uz aprites ekonomikas principiem, būs jāapsver jauna pieeja plastmasai.
Tās var veicināt apritīga iepakojuma iespēju attīstību, izvēloties citus materiālus vai konkrētus polimēru materiālus, kas nodrošinātu daudz augstāku reciklējamības līmeni.
Ja plastmasu nav iespējams reciklēt, tā būtu jāizmanto biodegvielas ražošanai.
4.
Pastāvīgi materiāli, reciklēšanas dati un problēmas saistībā ar alkoholisko dzērienu pudeļu atkārtotas uzpildes mērķrādītājiem 4.1.
Dažādiem pārtikas iepakojuma materiāliem ir atšķirīgas īpašības un iezīmes, kas ietekmē to reciklējamības potenciālu.
Tādi materiāli kā alumīnijs, stikls un tērauds tiek uzskatīti par pastāvīgiem materiāliem, jo to nolietošanās izmantošanas laikā ir minimāla un tos var pastāvīgi reciklēt, nezaudējot kvalitāti vai materiālu raksturīgās īpašības.
4.2.
Attīstoties aprites ekonomikas pieejai, interese par pastāvīgiem materiāliem ir ievērojami pieaugusi.
Šādi materiāli ir pienācīgi jāatzīst turpmākajos tiesību aktos, un, veidojot turpmāko politiku, efektīvi jāatbalsta to reciklēšana.
4.3.
Iepakojums, kurā izmantotas šķiedras un citi dabiskie materiāli, var nodrošināt izaugsmi, kas ir atsaistīta no resursu izmantošanas.
Tas ir izgatavots no atjaunojamiem materiāliem, taču tajā pašā laikā ir izturīgs, pievilcīgs, reciklējams un bioloģiski noārdāms.
Neseni pētījumi liecina, ka no šķiedrām ražotu iepakojumu var reciklēt vairāk nekā 25 reizes, tā apliecinot, ka tas ir būtisks aprites ekonomikas elements.
(3)
https://www.newscientist.com/article/mg25333710-100-pollution-is-the-forgotten-global-crisis-and-we-need-to-tackle-it-now/