2023 6 29
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 228/117
Pakuotėms reikalingi gamtos ir energijos ištekliai.
Problemos ir sprendimai 2.8.
Šiuolaikinės maisto pakuotės (tai viena iš pagrindinių pakavimo medžiagų paskirčių) suteikia galimybę užtikrinti, kad maistas būtų patikimas, higieniškas, ilgai negendantis ir saugus.
Tačiau dauguma maisto pakuočių, jei jos nėra tinkamai atskiriamos nuo kitų medžiagų likučių ir tinkamai surenkamos, vis dar yra vienkartinės ir negali būti visiškai perdirbamos, nes jos yra suteptos maistu, per mažos arba daugiasluoksnės.
2.9.
Kiekvienos rūšies pakuotei reikia daug išteklių, įskaitant energiją, vandenį, chemines medžiagas, naftą, mineralus, medieną ir tekstilę.
Be to, gaminant pakuotes dažnai susidaro nuotekos ir dumblas su kenksmingomis cheminėmis medžiagomis, į orą išmetamos šiltnamio efektą sukeliančios dujos, sunkieji metalai ir kietosios dalelės.
2.10.
Šiuolaikinėms maisto pakuotėms gaminti naudojamos įvairios dirbtinės ir sintetinės medžiagos, įskaitant keramiką, stiklą, metalą, popierių, plonesnį kartoną, storesnį kartoną, vašką, medieną, ir vis dažniau plastikas.
Dauguma šių pakuočių gaminamos iš stiklo, standaus plastiko, popieriaus ir kartono.
Nors kai kurie naujesni plastikai gaminami iš kukurūzų ir kitų augalinių medžiagų, dauguma jų vis dar gaminami iš naftos ir turi priedų, pavyzdžiui, polimerų.
2.11.
Labai svarbu, kad Europos Komisija savo pasiūlyme nustatytų, jog mažiausias privalomas biologinės kilmės medžiagų kiekis kompostuojamose pakuotėse turi būti bent 60 proc.
Kartonas dažnai būna padengtas plastiku, kurio nesimato, o ant daugelio įvairių formų pakuočių etikečių tekstas rašomas naudojant spaustuvinius dažus.
2.12.
Vis augantis įvairių rūšių pakuočių naudojimas, mažas pakartotinio naudojimo ir perdirbimo mastas gali trukdyti ES kurti mažo anglies dioksido pėdsako žiedinę ekonomiką.
2.13.
EESRK mano, kad kompostuojamos pakuotės, saugios liestis su maistu, yra tinkamiausias sprendimas ir atlieka svarbų vaidmenį užtikrinant, kad daugiau atliekų būtų biologiškai skaidžios.
Tai taip pat sumažintų biologiškai neskaidaus plastiko, kuris priešingu atveju užterštų kompostą, kiekį.
3.
Plastiko pakuotės 3.1.
Jungtinės Tautos vandenynų taršą plastiku pripažino „planetos katastrofa“, šios taršos pagrindinė priežastis – į upes patenkantis didelis iš plastiko pagamintų maisto pakuočių kiekis (3).
Tai kelia pavojų visoms vandens gyvūnų rūšims.
3.2.
Valstybės narės turės apsvarstyti naują žiedine ekonomika grindžiamą požiūrį į plastiką.
Jos gali skatinti plėtoti pakuočių žiediškumą pasirenkant kitas medžiagas arba konkrečias polimerines medžiagas, kad būtų užtikrintas daug aukštesnis perdirbamumo lygis.
Jei plastiko perdirbti negalima, jis turėtų būti naudojamas kaip biodegalų gamybai.
4.
Ilgalaikio naudojimo medžiagos, perdirbimo duomenys ir problemos, susijusios su alkoholinių gėrimų butelių pakartotinio pripildymo tikslais 4.1.
Skirtingos maisto pakuočių medžiagos pasižymi skirtingomis charakteristikomis ir savybėmis, o tai turi įtakos jų perdirbamumui.
Tokios medžiagos kaip aliuminis, stiklas ir plienas yra laikomos „ilgalaikio naudojimo medžiagomis“, o tai reiškia, kad per naudojimo laiką jos skyla minimaliai ir gali būti be galo perdirbamos, neprarandant kokybės ar būdingų medžiagų savybių.
4.2.
Susidomėjimas ilgalaikio naudojimo medžiagomis labai išaugo pradėjus mąstyti apie žiedinę ekonomiką.
Tokios medžiagos turi būti tinkamai pripažintos būsimuose teisės aktuose, o būsimomis politikos priemonėmis turi būti veiksmingai remiamas jų perdirbimas.
4.3.
Pluošto ir kitų natūralių žaliavų pagrindu gaminamos pakuotės gali prisidėti prie augimo, atsieto nuo išteklių naudojimo.
Pagamintos iš atsinaujinančiųjų medžiagų jos yra patvarios, patrauklios, perdirbamos ir biologiškai skaidžios.
Naujausi tyrimai parodė, kad pluoštinės pakuotės gali būti perdirbamos daugiau nei 25 kartus, o tai rodo, kad jos yra esminė žiedinės ekonomikos dalis.
(3)
https://www.newscientist.com/article/mg25333710-100-pollution-is-the-forgotten-global-crisis-and-we-need-to-tackle-it-now/