29.6.2023
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 228/117
Pakendamiseks vajalikud loodusvarad ja energiaressursid – probleemid ja lahendused 2.8.
Tänapäevane toidupakend – üks peamisi pakendimaterjalide kasutusviise – võimaldab muuta toidu usaldusväärseks, hügieeniliseks, pikalt säilivaks ja ohutuks.
Enamik toidupakendeid on aga endiselt ühekordselt kasutatavad ja neid ei saa täielikult ringlusse võtta, kui neid nõuetekohaselt muude materjaliliikide fraktsioonidest ei eraldata ega koguta, sest need on kas toiduga määrdunud, liiga väikesed või mitmekihilised.
2.9.
Iga pakendiliik vajab palju ressursse, sealhulgas energiat, vett, kemikaale, naftat, mineraale, puitu ja tekstiili.
Lisaks tekitab pakendi tootmine sageli reovett ja kahjulikke kemikaale sisaldavat setet ning õhku paisatavaid kasvuhoonegaase, raskmetalle ja osakesi.
2.10.
Tänapäevaste toidupakendite loomiseks kasutatakse mitmeid tehislikke ja sünteetilisi materjale, sealhulgas keraamikat, klaasi, metalli, paberit, pappi, kartongi, vaha, puitu ja üha enam plasti.
Suurem osa neist pakenditest on valmistatud klaasist, jäigast plastist, paberist ja papist.
Kuigi mõnd uuemat plasti toodetakse maisist ja muudest taimsetest materjalidest, toodetakse suurem osa plasti naftast ja see sisaldab selliseid lisaaineid nagu polümeerid.
2.11.
On väga oluline, et Euroopa Komisjon sätestaks ettepanekus kompostitavate pakendite puhul kohustusliku vähemalt 60-protsendilise minimaalse biopõhise materjali sisalduse.
Papp on sageli kaetud plastiga, mis ei ole nähtav, ning paljude eri tüüpi pakendite märgised on trükitud.
2.12.
Eri liiki pakendite kasutuse suurenemine ning vähene korduskasutamine ja ringlussevõtt võivad takistada vähese CO2 heitega ringmajanduse loomist ELis.
2.13.
Komitee on arvamusel, et toiduga kokkupuutel ohutud kompostitavad pakendid on kõige sobivam lahendus ja neil on keskne tähtsus selle tagamisel, et rohkem jäätmeid oleksid biolagunevad.
See vähendaks ka mittelagunevate plastide kogust, mis muul juhul saastavad komposti.
3.
Plastpakendid 3.1.
ÜRO on pidanud ookeanide plastireostust planeedi suurõnnetuseks, mis on peamiselt tingitud jõgedesse sattunud, plastist valmistatud toidupakendite hulgast (3).
See tekitab muret kõigi vees elavate liikide seisukohast.
3.2.
Liikmesriigid peavad kaaluma uut, ringmajandusel põhinevat lähenemisviisi plastidele.
Nad saavad edendada ringluspõhiste pakendivalikute arengut, valides muid materjale või konkreetseid polümeermaterjale, et tagada oluliselt parem ringlussevõetavus.
Kui puudub võimalus plasti ringlusse võtta, tuleks seda kasutada biokütuse tootmiseks.
4.
Püsimaterjalid, ringlussevõtu andmed ja alkohoolsete jookide pudelite korduskasutuse sihtarvudega seotud probleemid 4.1.
Erinevatel toidupakendimaterjalidel on erinevad tunnused ja omadused, mis mõjutavad nende ringlussevõetavuse potentsiaali.
Selliseid materjale nagu alumiinium, klaas ja teras loetakse püsimaterjalideks, sest need lagunevad kasutusea jooksul minimaalselt ja neid saab lõputult ringlusse võtta ilma kvaliteeti või materjali iseloomulikke omadusi kaotamata.
4.2.
Huvi püsimaterjalide vastu on paralleelselt ringmajanduse mõtteviisiga märkimisväärselt kasvanud.
Selliseid materjale tuleb tulevastes õigusaktides nõuetekohaselt tunnustada ning tulevaste poliitikameetmetega tõhusalt toetada nende ringlussevõttu.
4.3.
Kiudainel põhinev ja muu looduslik materjal, mida pakendites kasutatakse, võib kaasa tuua kasvu, mis ei sõltu ressursikasutusest.
Selline pakend on valmistatud taastuvatest materjalidest ja on samas vastupidav, pilkupüüdev, ringlusse võetav ja biolagunev.
Hiljutised uuringud on näidanud, et kiudmaterjalist pakendit saab ringlusse võtta rohkem kui 25 korda, mis näitab, et see on ringmajanduse oluline osa.
(3)
https://www.newscientist.com/article/mg25333710-100-pollution-is-the-forgotten-global-crisis-and-we-need-to-tackle-it-now/