29.6.2023
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 228/117
Přírodní a energetické zdroje potřebné pro výrobu obalů – problémy a řešení 2.8 Moderní obaly potravin, které jsou jedním z nejvýznamnějších způsobů využití obalových materiálů, poskytují možnost zajistit spolehlivost, hygienickou nezávadnost, trvanlivost a bezpečnost potravin.
Většina obalů potravin je však stále určena na jedno použití a pokud nejsou řádně odděleny od jiných složek a není proveden jejich sběr, nelze je plně recyklovat, protože jsou znečištěny potravinami, jsou příliš malé nebo jsou vícevrstvé.
2.9.
K výrobě různých druhů obalů je zapotřebí mnoho zdrojů, včetně energie, vody, chemických látek, ropy, nerostných surovin, dřeva a textilu.
Při jejich výrobě navíc často vznikají odpadní vody a kaly obsahující škodlivé chemické látky a do ovzduší jsou vypouštěny emise skleníkových plynů, těžkých kovů a pevných částic.
2.10.
Při výrobě moderních potravinových obalů se používají různé materiály vytvořené člověkem a materiály syntetické, tedy například keramika, sklo, kovy, papír, lepenka, karton, vosk, dřevo a stále více plastů.
Většina těchto obalů je vyrobena ze skla, tuhého plastu, papíru a lepenky.
Přestože některé novější plasty se vyrábějí z kukuřice a jiných rostlinných materiálů, většina vzniká na bázi ropy a obsahuje přísady, jako jsou polymery.
2.11 Je zásadní, aby Evropská komise v návrhu pro kompostovatelné obaly stanovila minimální povinný obsah biologického materiálu nejméně na 60 %.
Lepenka bývá často potažena plastovým materiálem, který není viditelný, a řada různých typů obalů je potištěna textem s použitím tiskařských inkoustů.
2.12 Rozsáhlejší používání obalů spolu s nízkou mírou opětovného použití a recyklace může bránit vytvoření nízkouhlíkového oběhového hospodářství v EU.
2.13 EHSV se domnívá, že nejvhodnějším řešením jsou kompostovatelné obaly bezpečné z hlediska styku s potravinami, které mohou také zásadně přispět ke zvýšení podílu biologicky rozložitelného odpadu.
Přispělo by to rovněž ke snížení množství plastů, které biologicky rozložitelné nejsou a které kompost kontaminují.
3.
Plastové obaly 3.1 OSN považuje znečištění oceánů plasty za „planetární katastrofu“, a to především kvůli množství obalů potravin vyrobených z plastu, které se dostávají do řek (3).
To je znepokojivé z hlediska všech vodních druhů.
3.2 Členské státy se budou muset zamyslet nad novým přístupem k plastům založeným na oběhovém hospodářství.
Mohou podporovat rozvoj nabídky oběhových obalů tím, že zvolí jiné materiály nebo konkrétní polymerní materiály s cílem zajistit lepší úroveň recyklovatelnosti.
Plasty, které nelze recyklovat, by se měly používat k výrobě biopaliv.
4.
Trvalé materiály, data o recyklaci a otázky spojené s cíli v oblasti opětovného plnění lahví od alkoholických nápojů 4.1 Různé materiály pro balení potravin mají různé charakteristiky a vlastnosti, které ovlivňují jejich recyklační potenciál.
Materiály, jako je hliník, sklo a ocel, jsou považovány za „trvalé materiály“, neboť během životnosti vykazují minimální znehodnocení a mohou být recyklovány donekonečna, aniž by ztratily kvalitu nebo přirozené vlastnosti materiálu.
4.2 Zájem o trvalé materiály výrazně vzrostl souběžně s rozvojem myšlenek oběhového hospodářství.
Tyto materiály musí být řádně uznány v rámci budoucích právních předpisů a budoucí politiky musí účinně podporovat jejich recyklaci.
4.3 Obaly z materiálů na bázi vláken a dalších přírodních materiálů mohou podpořit růst, který nebude vázaný na využívání zdrojů.
Jedná se o materiály, které jsou obnovitelné, ale současně i trvanlivé, atraktivní, recyklovatelné a biologicky rozložitelné.
Nedávné studie ukázaly, že obaly na bázi vláken lze recyklovat více než 25krát, což dokazuje, že jsou zásadní složkou oběhového hospodářství.
(3)
https://www.newscientist.com/article/mg25333710-100-pollution-is-the-forgotten-global-crisis-and-we-need-to-tackle-it-now/