2023.6.27.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
C 224/41
A medencéket nyugat felől a Cévennek-hegység első lankái, míg északon a Lussani-mészkőhegység határolja, amelynek legmagasabb pontja a Bouquet-hegy (630 m), keleten és délen hatalmas kiterjedésű, gyakran erdős mészkőfennsíkok választják el Nîmes és Sommières vidékétől, valamint a Rhône völgyétől.
Végül a Gardon folyó, a helyi vízrajzi hálózat fontos eleme, északnyugatról délkelet felé haladva szeli át a területet.
A földrajzi terület alapját túlnyomórészt mészköves alapréteg képezi, a szőlőültetvények általában a hegyoldalak korlátozott mélységű, köves talajain találhatók.
Az éghajlatot tekintve a terület mediterrán jellegű, amelyet azonban enyhít a tengerparttól való távolság és a tengeri hatásokat korlátozó hegyek jelenléte.
Ennek eredményeképpen jelentősebb hőmérsékleti kontrasztok figyelhetők meg, mint a tengerparton, és a terület délkeleti és északnyugati része között az éves átlaghőmérséklet egy-két fokkal csökken.
Ez az átmeneti éghajlat különösen a mérsékelt nyári szárazságban nyilvánul meg; a 700 mm körüli éves csapadékmennyiség jelentős mértékben ingadozik az egyes évek során, ami az időnként igen heves őszi esőzéseknek (cévenneki jelenség) tudható be.
A földrajzi terület tehát egy vegyes növénytermesztést tükröző táj középpontjában helyezkedik el, ahol a szőlőültetvények mindenütt jelen vannak a hegyoldalakon, és a természetes növényzetet elsősorban a magyaltölgy és a molyhos tölgy alkotják, tükrözve a terület éghajlatának átmeneti jellegét.
A szőlő az évszázadok során végigkísérte Uzès térségének történelmét és mezőgazdasági életét: a területen számos bizonyíték található arra, hogy a szőlőtermesztés egészen a római korig nyúlik vissza.
Később, a középkorban a szőlő továbbra is jelen volt, sőt a keresztény klérus számára komoly szimbolikus jelentőségre tett szert, így az első püspökök egyben szőlőtermesztőkké váltak.
Már a XV. századból említések maradtak fenn a Duché d’Uzès területén található minőségi szőlőültetvényekről és nemes borokról.
Ettől az időszaktól kezdve, illetve az egymást követő válságok ellenére tartósan fennmaradtak a hegyoldalakon húzódó szőlőültetvények, amelyek a tájban olajfákkal alkotnak társulást, és amelyek a gabonafélékkel beültetett, gazdagabb síkságok szomszédságában találhatók.
A túlnyomórészt vegyes növénytermesztésre szakosodott kisebb gazdaságokkal jellemezhető mezőgazdasági földterület-szerkezet kedvezett a hegyoldali szőlőültetvények kialakulásának, majd ezt a jelenséget a XVIII. században felerősítette a kettős tevékenység gyakorlata, amelynek során a textiliparban dolgozó munkások kisebb szőlőparcellákat is műveltek.
A borokat 1981 óta Vin de Pays „de l’Uzège” elnevezésű tájborként ismerik el, amely 1992-ben Vin de Pays „Duché d’Uzès” elnevezésű tájborrá alakult át szigorúbb termelési feltételekkel és a mediterrán szőlőfajta-összeállítás meghatározásával.
A terület éghajlati és talajtani sajátosságainak figyelembevételével a szindikátus elvégezte a termőterületek azonosítását, ami lehetővé tette a termelők számára, hogy a borok eredetiségének növelése érdekében érvényre juttassák a szőlőtermesztési viszonyok és a szőlőfajták közötti legmegfelelőbb összhangot.
A szőlőültetvények szerkezetátalakítása a legnemesebb mediterrán szőlőfajtákkal, a vörös- és rozé borok esetében a syrah N és a grenache N, a fehérborok esetében pedig a grenache blanc B és a viognier B szőlőfajtákkal történik.
2010-ben 32 magánpincészet és 11 szövetkezeti pincészet közel 9 000 hektolitert állított elő; a termelés 60 %-át a vörösborok, 25 %-át a rozé borok, 15 %-át pedig a fehérborok teszik ki.
8.2.
Ok-okozati összefüggések A Cévennek-hegység, Languedoc és Provence metszéspontjában található Duché d’Uzès OEM különleges földrajzi fekvése és átmeneti mediterrán éghajlata elősegíti a mediterrán szőlőfajták lassú érését valamint a borok elegáns, gyümölcsös és frissességgel jellemezhető eredeti karakterének kialakulását.
A szőlőtermesztők szaktudása, a kizárólag mediterrán szőlőfajták kiválasztása és a termőterületeken végzett tanulmányok lehetővé tették, hogy a különböző szőlőfajtákat olyan körülmények közé telepítsék, amelyek lehetővé teszik optimális kibontakozásukat.
Ezért mindig a kedvező fekvésű, vékony talajú, köves és jó vízelvezetésű parcellákat részesítik előnyben.
Emellett a Cévennek-hegység első vonulatainak köszönhetően jelentős különbségek figyelhetők meg a nappali és éjszakai hőmérsékletek között.
Ez a hőmérséklet-ingadozás, különösen a hűvös éjszakákkal, elősegíti a szőlő lassú érését, kedvez a színnek, és lehetővé teszi a bogyók savtartalmának és aromaviláguk kifejeződésének megőrzését, amelyek a „Duché d’Uzès” OEM-mel ellátott borok frissességgel és gyümölcsösséggel kifejeződő, figyelemre méltó jellemzői.
A grenache N szőlőfajta lágyságot, teltséget és intenzíven elegáns gyümölcsösséget kölcsönöz a boroknak.