27.6.2023
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 224/41
Celá oblast je na západě ohraničena prvními kopci pohoří Cévennes; na severu vápencovým masivem Lussan s nejvyšším bodem Bouquet (630 m); na východě a jihu rozsáhlými vápencovými často zalesněnými plošinami, které ji oddělují od oblastí Nîmes a Sommières a od údolí Rhôny.
Ze severozápadu na jihovýchod protéká oblastí řeka Gardon, která tvoří významnou součást místní hydrografické sítě.
Zeměpisná oblast leží převážně na vápencovém podloží a vinice jsou většinou vysázeny na ne příliš hlubokých svažitých kamenitých půdách.
Z klimatického hlediska má oblast středomořský charakter, jenž je však oslaben vzdáleností od pobřeží a přítomností kopců, které vliv moře omezují.
V důsledku toho jsou zde větší teplotní rozdíly než na pobřeží, přičemž průměrná roční teplota mezi jihovýchodem a severozápadem oblasti se liší o jeden až dva stupně.
Toto přechodné podnebí se projevuje zejména mírnějším letním suchem; roční úhrn srážek kolem 700 mm vykazuje značné meziroční výkyvy, přičemž podzimní srážky jsou někdy velmi vydatné (silné až několikadenní bouřky typické pro pohoří Cévennes).
Zeměpisná oblast leží uprostřed polykulturní krajiny, v níž je všude na svazích přítomná vinná réva a přirozenou vegetaci tvoří zejména dub cesmínovitý a dub pýřitý, což je odrazem této oblasti s přechodným typem podnebí.
Historie a zemědělský život v regionu Uzès jsou po staletí spojeny s vinnou révou a o jejím pěstování v této oblasti existují řada důkazů již z římských dob.
Vinnou révu zde nacházíme i později ve středověku.
V očích křesťanského kléru získala silný symbolický význam, a tak se z prvních biskupů stali vinaři.
Od 15. století jsou v souvislosti s územím vévodství Uzès zmiňovány kvalitní vinice a ušlechtilá vína.
Od té doby vinice na svazích i navzdory nejrůznějším krizím přetrvaly, v krajině spjaté s olivovníky a přilehlými bohatšími rovinami osázenými obilovinami.
Pozemková struktura, v níž převládala malá hospodářství se smíšenou rostlinnou výrobou, podporovala rozvoj vinic na svazích, což bylo v 18. století umocněno běžným provozováním dvojí činnosti, kdy dělníci v textilním průmyslu obdělávali také malé pozemky s vinnou révou.
V roce 1981 byla vína uznána jako Vin de Pays (zemské víno) „de l’Uzège“, což se v roce 1992 změnilo na Vin de Pays „Duché d’Uzès“ s přísnějšími podmínkami produkce a definicí středomořské odrůdové skladby.
S ohledem na klimatické a půdní zvláštnosti oblasti zahájilo sdružení práci na vymezení území (terroirů), což producentům umožnilo vyzdvihnout nejlepší soulad mezi polohou vinice a odrůdami vinné révy ve prospěch autentičnosti vín.
Došlo k restrukturalizaci vinic za použití nejušlechtilejších středomořských odrůd, Syrah N a Grenache N v případě červených a růžových vín a Grenache blanc B a Viognier B v případě bílých vín.
V roce 2010 bylo chráněným zeměpisným označením opatřeno téměř 9 000 hektolitrů vína vyrobeného 32 soukromými vinařstvími a 11 vinařskými družstvy; červená vína představují 60 % vyrobeného objemu, růžová vína 25 % a bílá vína 15 %.
8.2.
Příčinné souvislosti Zvláštní zeměpisná poloha CHOP Duché d’Uzès na rozhraní pohoří Cévennes, území Languedoc a Provence se středomořským přechodným podnebím umožňuje pomalé dozrávání středomořských odrůd, což dává vínům originální výraz vyznačující se elegancí, ovocností a svěžestí.
Know-how vinařů, výběr výhradně středomořských odrůd a výzkum jednotlivých území (terroirů) umožnily vysazení jednotlivých odrůd v podmínkách, které jim umožňují plně se projevit.
Vždy se dává přednost dobře exponovaným pozemkům s mělkou, kamenitou a dobře odvodněnou půdou.
Díky předhůří pohoří Cévennes jsou zde navíc velké teplotní rozdíly mezi dnem a nocí.
Právě toto teplotní rozpětí, zejména chladné noci, umožňuje pomalé dozrávání hroznů, což podporuje jejich barvu a zachovává kyselost a aromatický výraz bobulí, což jsou pozoruhodné vlastnosti vín s CHOP Duchés d’Uzès, která se projevují svěžestí a ovocností.
Odrůda Grenache N přináší vláčnost, plnost a intenzivní ovocnost s velkou elegancí.