C 216/36
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
19.6.2023.
Pamati un galvenie argumenti Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas celto atcelšanas prasību par Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/870 (1) (2020. gada 24. jūnijs), ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu kompensācijas maksājumu, kas noteikts Ēģiptes izcelsmes nepārtrauktās stikla elementāršķiedras izstrādājumu importam, un piemēro galīgo kompensācijas maksājumu Ēģiptes izcelsmes nepārtrauktās stikla elementāršķiedras izstrādājumu reģistrētajam importam.
Šīs apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus apelācijas pamatus, proti, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu:
— secinot, ka Komisija nav pārkāpusi Pamatregulas (2) 2. panta a) un b) punktu un 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu, attiecinot ar Ķīnas Tautas Republikas valdību saistīto valdību un valsts iestāžu finansiālo ieguldījumu uz izcelsmes valsts vai eksportētājas valsts valdību, proti, Ēģiptes Arābu Republikas valdību;
— konstatējot, ka Komisija nav pārkāpusi Pamatregulas 4. panta 2. un 3. punktu, uzskatot par īpašu finansiālo ieguldījumu, kas attiecināts uz Ēģiptes valdību;
— secinot, ka Komisija nav pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktu, 3. panta 2. punktu un 5. pantu, aprēķinot apelācijas sūdzības iesniedzējai piešķirto atbalstu saskaņā ar nodokļu atmaksas shēmu, un
— uzskatot, ka Komisija nav pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 2. punktu un 4. panta 2. punkta c) apakšpunktu, nosakot, ka ārvalstu valūtu kursu svārstībām piemērojamais nodokļu režīms radīja atbalstu apelācijas sūdzības iesniedzējai un bija uzskatāms par īpašu subsīdiju.
Attiecībā uz pirmo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja būtībā norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka Pamatregulā netiek izslēgta iespēja, ka pat tad, ja finansiālais ieguldījums nenāk tieši no izcelsmes valsts vai eksportētājas valsts valdības, šis finansiālais ieguldījums var būt attiecināms uz to saskaņā ar Pamatregulas 2. panta b) punktu un 3. panta 1. punktu.
Attiecībā uz otro apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja būtībā norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka Ēģiptes valdībai ir iestādes statuss, kas garantēja Ķīnas valdības nodrošināto preferenciālo finansējumu.
Tā vietā Vispārējai tiesai esot vajadzējis secināt, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas 4. panta 2. un 3. punktu, jo piešķīrējas iestādes bija Ķīnas vienības, kuras sniedza finansiālo ieguldījumu.
Attiecībā uz trešo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja būtībā norāda, ka Vispārējā tiesa pieļāva tiesību kļūdu, secinot, ka vienīgā salīdzināmā situācija, nosakot, vai apelācijas sūdzības iesniedzēja saņēma atbalstu, ir tāda uzņēmuma situācija, kurš, tāpat kā apelācijas sūdzības iesniedzēja, ir izveidots Suecas kanāla ekonomikas zonā (SKZ) un pārdod izstrādājumus, kuros ir izejvielas, kurām ir piešķirts atbrīvojums no muitas nodokļiem uzņēmumam, kurš ir izveidots ārpus SKZ.
Attiecībā uz ceturto apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja būtībā norāda, ka Vispārējā tiesa pieļāva tiesību kļūdu, secinot, ka Komisija neuzskatīja, ka nodokļu režīms pats par sevi būtu uzskatāms par subsīdiju, kas var būt par kompensācijas pasākuma priekšmetu, un ka prasītāja pirmajā instancē nav sniegusi pierādījumus, kas varētu ietekmēt Komisijas izdarīto faktu vērtējumu ticamību apstrīdētajā īstenošanas regulā saistībā ar to, ka nodokļu režīms bija labvēlīgs visiem uzņēmumiem, kuriem ir pasīvi ārvalstu valūtās.
(1) (2)
OV 2020, L 201, 10. lpp.
Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1037 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 55. lpp.).