16.6.2023
SL
Uradni list Evropske unije
C 214/159 četrtek 19. januarja 2023
4. poudarja, da bi bilo treba to opredelitev vključiti v bolj horizontalno uredbo, kot je uredba o skupni ribiški politiki, da bi na ta način zajeli celotno ribiško zakonodajo EU; meni, da sprememba opredelitve ne bi smela vplivati na izvajanje ESPRA v sedanjem obdobju; poziva Komisijo, naj to vprašanje obravnava v prihodnjem pregledu uredbe o skupni ribiški politiki;
5. potrjuje, da je treba okrepiti in skrajšati vrednostno verigo sektorja med proizvajalcem in potrošnikom, s čimer bi povečali priložnosti za neposredno prodajo ribičev potrošnikom in zmanjšali število posrednikov, da bi po možnosti dosegli stanje, ko lahko proizvajalec neposredno oskrbuje končnega potrošnika; poudarja, da je treba spodbujati strategije trženja, tudi s spodbujanjem novih distribucijskih poti, in pospeševati mehanizme za boljše razlikovanje med proizvodi, da bi ribičem omogočili kar največje koristi, povečali dobičkonosnost, podprli višje plačilo ter spodbujali pravično in ustrezno porazdelitev dodane vrednosti med ribiče;
6. poziva k bolj pravični in ustrezni porazdelitvi dodane vrednosti vzdolž vrednostne verige v sektorju ter k razmisleku o oblikah posredovanja, kot so zajamčene in okvirne cene, za katere bi bilo treba proizvodne stroške obravnavati kot spremenljivko, da bi dosegli zgoraj omenjeni cilj in izboljšali prihodke ribičev; ponovno poudarja, da bi morale imeti države članice v primeru resnih neravnovesij v verigi pooblastila za posredovanje;
7. poudarja, da je mali ribolov najšibkejši segment vzdolž vrednostne verige in da dogovori o trženju pogosto dajejo prednost interesom kupca, ne pa ribičev, ki imajo malo ali nič nadzora nad oblikovanjem cen, to pa posledično vodi do zanemarljivega zaslužka pri prodanih proizvodih;
8. poziva k ukrepom na ravni EU ali držav članic za zaščito ali oblikovanje trgov porekla, s čimer bi se zavzeli za prednostne kratke prodajne poti za tradicionalne proizvode; poudarja, da je pomembno promovirati in zagovarjati lastnosti rib, ulovljenih z malim ribolovom, kot so med drugim svežost, sezonskost, kulturna dediščina in trajnostnost; poziva k večji podpori za te proizvode na sejmih, v majhnih trgovinah in restavracijah, ob upoštevanju prehranskih navad prebivalstva, da bi karseda povečali vrednost lokalnih ribiških proizvodov in spodbujali lokalni razvoj; vztraja, naj se oblikujejo promocijske kampanje za lokalne ribiške proizvode, pri čemer naj se v celoti izkoristita skupna ureditev trgov in skupna ribiška politika;
9. poudarja, da je treba diverzifikacijo proizvodov spodbujati s pobudami, katerih cilj je vzpostavljanje novih trgov, prepoznavanje vrednosti manj znanih užitnih in uživanih vrst, da bi izboljšali tržni položaj malega ribolova, zmanjšali povpraševanje po proizvodih, katerih stalno ponudbo skozi vse leto je mogoče zagotoviti le z uvozom, in prispevali k zmanjšanju ribolovnega pritiska na prekomerno izkoriščene vrste; ponovno poudarja, da je treba podpreti tudi spodbujanje diverzifikacije proizvodov v industriji konzerviranja, in sicer z uporabo podcenjenih ali manj priljubljenih vrst;
10. poziva k izvajanju programa usposabljanja za sektor Horeca (hotelirstvo in gostinstvo), ki bo vključeval znanje o morskih proizvodih in dobro prakso za zaščito virov, zlasti ozaveščanje o tem, da se vrste v nelovni dobi ne prodajajo in ne uživajo;
11. poudarja, da je pomembno izvajati inovativne projekte v maloprodajnem sektorju, pri čemer poudarja sodelovanje z ribiškimi stanovskimi organizacijami in združenji malih ribičev, prek katerih se ohranja tesen odnos s končnim potrošnikom;
12. poziva države članice in organizacije proizvajalcev, naj preučijo, kako učinkoviteje spodbujati trženje predelanih ribiških proizvodov z višjo dodano vrednostjo, tudi konzerv, pri čemer naj se zgledujejo po določenih kmetijskih proizvodih, razmislijo pa naj tudi o programih za zunanjo promocijo ribiških proizvodov EU, vključno z njihovo predstavitvijo na mednarodnih tekmovanjih in sejmih;
13. poudarja, da ima sektor morske hrane zelo omejena orodja, kot so oznake, na voljo potrošnikom, s katerimi bi ocenili trajnostna merila za segment malega ribolova in spodbujali proizvode z majhnim učinkom; poudarja, da bi lahko oznake, tam kjer obstajajo, škodile malemu ribolovu, saj bi sektor morda težko dostopal do nekaterih potrebnih podatkov ali pa morda nima finančnih zmogljivosti za začetek postopka certificiranja;