RO
C 214/148
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
16.6.2023
Joi, 19 ianuarie 2023
105.
salută adoptarea Regulamentului privind condiționalitatea; reiterează că acesta a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2021; salută hotărârile CJUE din 16 februarie 2022 privind acțiunile introduse de două state membre împotriva mecanismului de condiționalitate și concluziile sale care confirmă că UE are într-adevăr competențe în ceea ce privește statul de drept în statele membre și că mecanismul de condiționalitate bazat pe statul de drept respectă în totalitate dreptul UE;
106. reamintește că cooperarea ineficace sau tardivă a statelor membre cu EPPO și OLAF sau lipsa de cooperare constituie un motiv de acțiune în temeiul Regulamentului privind condiționalitatea; invită, prin urmare, EPPO și OLAF să raporteze fiecare caz în care statele membre nu și-au respectat obligațiile de a informa, de a oferi asistență, de a întreprinde acțiuni adecvate și măsuri de precauție și de a asigura faptul că rapoartelor și recomandărilor li se dă curs în mod corespunzător și în timp util;
107. subliniază că Regulamentul privind condiționalitatea este un instrument permanent care se aplică dincolo de limitele unui anumit CFM și care se aplică la toate nivelurile, ca o condiție prealabilă pentru accesarea tuturor fondurilor UE;
108. reamintește că respectarea statului de drept și a articolului 2 din TUE sunt condiții prealabile pentru obținerea accesului la fonduri, că mecanismul de condiționalitate bazat pe statul de drept este pe deplin aplicabil resurselor MRR, astfel cum se prevede în mod explicit la articolul 8 din Regulamentul privind Mecanismul de redresare și reziliență, și că nicio măsură care contravine valorilor UE consacrate la articolul 2 din TUE nu poate fi finanțată în cadrul MRR;
109. consideră că Regulamentul privind condiționalitatea este suficient și capabil să prevină sau să remedieze regresele democratice, dar numai dacă este utilizat în timp util, cu condiții stricte și clare și urmat de o monitorizare atentă a punerii în aplicare a măsurilor naționale de remediere;
110.
regretă profund că, în temeiul mecanismului de condiționalitate bazat pe statul de drept, Comisia a prezentat Ungariei, ca măsuri de remediere, un set de 17 condiții care nu sunt suficiente pentru a remedia încălcările grave ale statului de drept; regretă că Comisia nu a solicitat modificări și garanții mai substanțiale pentru a restabili independența sistemului judiciar, pentru a reduce nivelul corupției și pentru a garanta protecția adecvată a intereselor financiare ale UE;
111. susține că respectarea de către statele membre a principiilor statului de drept este o condiție prealabilă pentru buna gestiune financiară, în general, și pentru gestionarea eficientă și eficace a resurselor UE, în special; consideră că încălcările acestor principii reprezintă, prin urmare, un pericol grav pentru interesele financiare ale Uniunii; salută hotărârile CJUE (25) care au subliniat recent relația clară dintre respectarea principiilor statului de drept și execuția eficientă a bugetului Uniunii; reiterează că protejarea intereselor financiare ale UE poate fi garantată și consolidată în mod eficace și eficient numai prin consolidarea arhitecturii antifraudă a UE, depășind limitele inerente ale sistemelor naționale, care reprezintă un obstacol în combaterea criminalității financiare, o formă de criminalitate ce a căpătat un caracter transnațional tot mai pronunțat; consideră că numai un control jurisdicțional efectiv poate asigura respectarea dreptului UE, astfel cum a remarcat CJUE, conform căreia cheltuielile nu pot fi garantate „pe deplin în lipsa unui control jurisdicțional efectiv destinat să asigure respectarea dreptului Uniunii, precizându-se că existența unui asemenea control, atât în statele membre, cât și la nivelul Uniunii, exercitat de instanțe independente, este inerentă unui stat de drept” (26);
112. subliniază efectele negative ale corupției asupra drepturilor cetățenilor; reiterează o dată în plus recomandarea sa ca UE să devină membră a Grupului de state împotriva corupției (GRECO), deoarece nu există obstacole juridice în calea statutului său de membru deplin; invită, prin urmare, Comisia să recomande Consiliului să încheie un acord internațional cu GRECO care să stabilească aderarea; cere Consiliului să adopte o poziție clară cu privire la aderarea UE la GRECO, clarificând dacă există vreo opoziție specifică și, în caz afirmativ, din partea cărui stat membru sau a căror state membre;
(25) (26)
Hotărârea din 16 februarie 2022, Ungaria/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene, C-156/21, ECLI:EU:C:2022:97 și Hotărârea din 16 februarie 2022, Republica Polonă/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene, C-157/21, ECLI:EU: C:2022:98.
Hotărârea din 16 februarie 2022, Ungaria/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene, C-156/21, ECLI:EU:C:2022:97, punctul 132.