C 214/92
ET
Euroopa Liidu Teataja
16.6.2023
Kolmapäev, 18. jaanuar 2023
Reageerimine ülemaailmsetele inimõiguste ja demokraatia probleemidele COVID-19 pandeemiale reageerimine ja sellest taastumine
53. on sügavalt mures COVID-19 pandeemia pikaajaliste negatiivsete tagajärgede pärast nii demokraatia üldisele olukorrale kui ka inimõigustele kogu maailmas; rõhutab ebaproportsionaalset negatiivset mõju kõige kaitsetumas olukorras olevatele rühmadele, sealhulgas naistele, lastele, puuetega inimestele, krooniliste haigustega inimestele, eakatele, lesbidele, geidele, biseksuaalidele, trans- ja intersoolistele ning queer kogukonna liikmetele (edaspidi „LGBTIQ kogukonna liikmed“), vaesunud inimestele, etnilistesse ja usu- ja veendumusvähemustesse kuuluvatele isikutele, pagulastele ja rändajatele ning vangidele ja kinnipeetavatele; tunneb lisaks muret viivituste ja tõkete pärast tervishoiuteenustele juurdepääsul ning soovimatute raseduste, seksuaalse ja soolise vägivalla, ohtlike abortide ning emade ja vastsündinute surmade pideva suurenemise pärast; peab kahetsusväärseks COVID-19 ennetusmeetmete kasutamist ettekäändena, et keelata pereliikmete või advokaatide külaskäigud kinnipidamisasutustesse ja rikkuda kinnipeetavate õigusi; kiidab rolli, mida inimõiguste kaitsjad ja ajakirjanikud on täitnud pandeemia ajal inimõiguste rikkumistest teatamisel või püüdes neid ära hoida, mõnikord isegi riskides oma eluga;
54. kordab, et võimalikult kvaliteetsete tervishoiuteenuste kasutamine ja nende üldine kättesaadavus kuuluvad vahet tegemata iga inimese põhiõiguste hulka; kutsub ELi ja selle liikmesriike üles toetama nende õiguste kaitsmist, eriti riikides ja piirkondades, kus tervishoiuteenuseid napib, ning nõuab, et riigid teeksid pingutusi tervishoiuteenuste kättesaadavuse lihtsustamise nimel; nõuab kinnitust, et EL rahastaks jätkuvalt COVID-19 vaktsiini väljatöötamist ja ülemaailmset tarnimist, samuti teavitamist vaktsineerimise eeliste kohta ning vaktsineerimise kättesaadavuse ja taskukohasuse suurendamist, et vaktsiinidega välditavaid haigusi ära hoida;
55. kordab, et isikuvabadus ja kogunemisvabadus, samuti mõttevabadus, südametunnistusevabadus, usu- ja veendumusvabadus ning väljendusvabadus on demokraatia nurgakivid; on sügavalt mures selle pärast, et eelkõige autoritaarsed režiimid kasutavad üha rohkem massilise jälgimise tehnoloogiat nende vabaduste piiramiseks ja selliste juhtumite arv on COVID-19 ennetusmeetmete varjus veelgi suurenenud; nõuab massilise jälgimise tehnoloogia müümise ranget ja mõjusat keelustamist; nõuab ulatuslikumat reageerimist väärinfo ja vandenõuteooriate massilisele levimisele digikeskkonnas, mida põlistavad enamasti, kuid mitte eranditult, autoritaarsed režiimid ja ka valitsusvälised osalised;
Naiste õigused, naiste mõjuvõimu suurendamine ja sooline võrdõiguslikkus
56. mõistab hukka asjaolu, et ükski riik pole jõudnud täieliku soolise võrdõiguslikkuseni; rõhutab laialt levinud soolise vägivalla ja läbipõimunud diskrimineerimise jätkumist kõigis maailma piirkondades; rõhutab, et naised ja tütarlapsed on endiselt vägivallakriiside peamised ohvrid ning et seksuaalne, sooline ja reproduktiivne vägivald jätkub paljudes maailma paikades ja seda kasutatakse eelkõige relvakonfliktides sõjarelvana; rõhutab, et vägivald on peamiselt olnud suunatud naissoost inimõiguste kaitsjate, aktivistide, ajakirjanike ja juristide vastu, kelle ahistamine ja hirmutamine internetis on kiiresti kasvanud ning nende ähvardamine ja ründamine jätkub;
57. tõstab sügava murega esile soolise ja koduvägivalla juhtumite sagenemist ning taunib tagasilööke seksuaal- ja reproduktiivtervise ning seonduvate õiguste valdkonnas nii arenguriikides kui ka arenenud riikides; nõuab taas, et EL ja liikmesriigid toetaksid täielikult naiste õigust kehalisele puutumatusele, väärikusele ja sõltumatule otsustamisele ning võitleksid mõjusalt soolise ja koduvägivalla vastu; juhib tähelepanu asjaolule, et vaatamata ELi jõupingutustele on naised juhtivatel kohtadel endiselt vähemuses ja teenivad vähem kui samade kohustustega ja samadel ametikohtadel mehed ning nende võimeid ja oskusi alahinnatakse või alavääristatakse nende soo tõttu;
58. nõuab, et EL ja tema rahvusvahelised partnerid suurendaksid jõupingutusi selleks, et naised, tütarlapsed ja vähekaitstud rühmade liikmed saaksid kasutada oma inimõigusi ja kõigile oleksid tagatud võrdsed võimalused; nõuab selliste seaduste ja tavade ülemaailmset kaotamist, mis takistavad naistel kasutada oma õigusi, eelkõige õigust haridusele ja tööle, ning osaleda poliitiliste ja avalike otsuste tegemises; mõistab hukka olukorrad, kus naistele ja naiste juhitud leibkondadele, eriti humanitaarkriisi piirkondades, ei võimaldata humanitaarabi ja põhiteenuseid, kuna riiklikud ja kohalikud ametiasutused nõuavad, et neid teenuseid osutaksid naistöötajad, takistades ise samal ajal naiste töötamist; palub riikidel, kes ei ole veel seda teinud, ratifitseerida Istanbuli konventsioon ja seda rakendada;