16.6.2023
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 214/87 Kolmapäev, 18. jaanuar 2023
26. väljendab heameelt kolmandate riikidega peetavate inimõigusdialoogide taasalustamise üle, mis tuleneb soodsamast koostöö tegemise kontekstist; on arvamusel, et kui mitmete inimõigusdialoogide tulemusel ei ole teatatud reaalsetest edusammudest, nagu on mitmel juhul juhtunud, peaks EL kohandama oma eesmärke, sealhulgas korraldama laiemalt kahepoolseid suheteid;
ELi delegatsioonid 27. peab äärmiselt oluliseks võtta kõik võimalikud meetmed, et suurendada ELi delegatsioonides teadlikkust ELi inimõigustealastest suunistest, ning nõuab tungivalt, et kõik delegatsioonid tagaksid nende suuniste nõuetekohase rakendamise; kordab sellega seoses oma nõudmist, et ELi delegatsioonid ja nende inimõiguste kontaktpunktid kolmandates riikides teeksid rohkem kaasavat tööd, pakkudes korrapärast tuge inimõiguste kaitsjatele, sealhulgas Sahharovi auhinna laureaatidele ja ohus olevatele finalistidele, ning käsitledes põhjalikult teemasid ja üksikjuhtumeid, mida parlament on inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi põhimõtte rikkumist käsitlevates resolutsioonides tõstatanud; nõuab, et ELi delegatsioonide ametnikud käsitleksid riigivõimudega inimõiguste kaitsjate, demokraatliku opositsiooni ja kodaniku­ ühiskonna aktivistide rõhumise ja tagakiusamise juhtumeid ning mõjutatud isikute kinnipidamise korral jälgiksid nende olukorda, külastaksid neid vanglas, osaleksid nende kohtuprotsessides ja tõstataksid neid juhtumeid inimõigusdialoogides, mida EL asjaomaste riikidega peab; 28. juhib tähelepanu juhtumitele, kus ELi liikmesriikide diplomaatilised esindused ja ELi delegatsioonid on võtnud inimõiguste kaitsele ja edendamisele kolmandates riikides erineva lähenemise, kuigi ELi liikmesriigid on selles küsimuses võtnud ühise kohustuse; rõhutab, et ELi liikmesriikide saatkonnad, nagu ka ELi delegatsioonid, peaksid etendama üha suuremat rolli inimõiguste edendamisel ja kaitsmisel ning kodanikuühiskonna toetamisel kolmandates riikides; nõuab, et ELi delegatsioonid looksid inimõiguste töörühmad, mis koondaksid liikmesriikide saatkondade ja ELi delegatsioonide asjaomaseid teenistusi, ning teeksid tihedat koostööd asjaomaste kolmandate riikide rahvusvaheliste ja piirkondlike kodanikuühiskonna organisatsioonide esindajatega;
Kogu maailmas rakendatav inimõiguste rikkujate vastane ELi sanktsioonirežiim (ELi Magnitski akt) 29. tunneb heameelt asjaolu üle, et kogu maailmas rakendatavat inimõiguste rikkujate vastast ELi sanktsioonirežiimi on üha enam kasutatud olulise vahendina, mis tugevdab ELi rolli ülemaailmse inimõiguste valdkonnas tegutsejana nõukogu sihipäraste sanktsioonide abil; nõuab juba vastu võetud piiravate meetmete mõjusat, täielikku ja koordineeritud viisil rakendamist ning vajaduse korral täiendavate meetmete vastuvõtmist; nõuab, et EL kasutaks seda vahendit oma inimõigustealase välispoliitika lahutamatu osana dünaamilisemalt; nõuab piiravate meetmete ranget, sidusat ja ühtset kohaldamist ja nende jälgimist kõigis liikmesriikides, sest see on ELi välistegevuse usaldusväärsuse ja tulemuslikkuse eeltingimus; nõuab, et EL teeks koostööd sarnaselt meelestatud partneritega, et julgustada rohkemaid riike kehtestama sanktsioonirežiime ja koordineerima sihipäraste piiravate meetmete ühist vastuvõtmist, et maksimeerida nende mõjusust ülemaailmsel tasandil; väljendab heameelt selle üle, et komisjoni president on oma 2022. aasta kõnes olukorrast Euroopa Liidus võtnud kohustuse esitada meetmed korruptsioonivastast võitlust käsitleva ELi õigusraamistiku ajakohastamiseks ja korruptsiooni hõlmamiseks kogu maailmas rakendatava inimõiguste rikkujate vastase ELi sanktsioonirežiimiga, mis on kooskõlas parlamendi seisukohaga, et tegeleda inimõiguste rikkujate majanduslike ja rahaliste võimaldajatega tulemuslikult; kordab oma üleskutset võtta nõukogu otsuste tegemisel kasutusele kvalifitseeritud häälteenamust nõudev hääletamine ja rakendada sanktsioone kogu maailmas rakendatava inimõiguste rikkujate vastase ELi sanktsioonirežiimi alusel; kordab oma üleskutset komisjonile ja nõukogule püüda võtta arvesse parlamendi resolutsioonides ja mujal esitatud soovitusi tulevaste sihipäraste sanktsioonide kohta; 30. tunneb heameelt loetelude üle, mis koostati 2021. aastal kogu maailmas rakendatava inimõiguste rikkujate vastase ELi sanktsioonirežiimi alusel; kutsub nõukogu, liikmesriike ja Euroopa välisteenistust üles töötama välja strateegia kogu maailmas rakendatava inimõiguste rikkujate vastase ELi sanktsioonirežiimi ja geograafiliste sanktsioonirežiimide vastastikuse mõju parandamiseks, eelkõige kasutades tulemuslikumalt ära ELi sanktsioonirežiimi selliste rikkumiste vastu võitlemiseks, mida ei saa ühe riigiga otseselt seostada, nt juhul, kui palgasõdurid panevad toime inimõiguste rikkumisi valitsuse kontrolli alt väljaspool asuvatel territooriumidel, või piiriüleste juhtumite korral, näiteks inimkaubandus; 31. väljendab sügavat muret teatavate riikide tahtliku poliitika pärast, mille kohaselt vahistatakse välismaalasi, sealhulgas ELi kodanikke, peetakse neid meelevaldselt kinni ja antakse nad valeväidete alusel kohtu alla propaganda eesmärgil ning kasutatakse vange rahvusvaheliste läbirääkimiste ja vahetustegevuse vahendina või poliitilise survemeetmena, ning mõistab sellise tegevuse hukka; rõhutab, et sellise poliitika kasutamine on käsitatav pantvangi võtmisena pantvangivõtmise vastase rahvusvahelise konventsiooni tähenduses; kutsub komisjoni, Euroopa välisteenistust ja liikmesriike üles võtma meetmeid, et hoida ära selliseid tegevusi ning hoiatada ELi kodanikke, eelkõige topeltkodakondsusega isikuid, vahistamisohtude eest, kui nad külastavad teatavaid riike; kutsub nõukogu üles kaaluma piiravate meetmete kohaldamist kogu maailmas rakendatava inimõiguste rikkujate vastase ELi sanktsioonirežiimi alusel isikute või üksuste suhtes, kes vastutavad ELi kodanike kui „riikide pantvangide“ meelevaldsete vahistamiste või kinnipidamiste eest;