16.6.2023
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 214/83 Kolmapäev, 18. jaanuar 2023
3. tuletab meelde, et ELi inimõiguste ja demokraatia tegevuskava aastateks 2020–2024 tuleks kasutada ELi inimõiguste valdkonna prioriteetide tegevuskavana ja seega peaks see olema kogu ELi välispoliitika keskmes; rõhutab, kui oluline on, et liikmesriigid võtaksid vastutuse ELi tegevuskava eest ja annaksid selle alusel oma tegevusest avalikult aru; julgustab riiklikke ja piirkondlikke parlamente, riiklikke inimõiguste kaitse asutusi ja kodanikuühiskonna organisatsioone tegema liikmesriigi tasandil ametiasutustega koostööd, et aidata kaasa ELi inimõigustealase välispoliitika elluviimisele; nõuab, et parlament oleks kaasatud nõukogu kõigi ELi inimõiguste suuniste tulevasse läbivaatamisse ja ajakohastamisse ning et suuniste rakendamisel oleks tagatud suurem läbipaistvus;
4. väljendab sügavat muret tõsiste ohtude pärast inimõigustele ja demokraatiale kogu maailmas, märkides, et demokraatlike riikide arv on jätkuvalt vähenenud, samal ajal kui autoritaarsete režiimide arv on kasvanud ja peaaegu 75 % maailma rahvastikust on viimase aasta jooksul kogenud oma riigis inimõiguste olukorra halvenemist; rõhutab murelikult asjaolu, et inimõiguste ja rahvusvahelise humanitaarõiguse tõsiseid rikkumisi pannakse toime üha enamates kohtades kogu maailmas ning selliste rikkumiste puhul on laialt levinud karistamatus;
5. taunib asjaolu, et hoolimata vajadusest keskenduda kliimamuutustest tingitud ohtudele reageerimisele ja COVID-19 pandeemia negatiivsest mõjust ülemaailmse solidaarsuse abil taastumisele, on mõned autoritaarsed juhid lisaks pandeemia ja ülemaailmsete vahendite puudulikule haldamisele intensiivistanud poliitilise opositsiooni, teisitimõtlejate, inimõiguste kaitsjate, kodanikuühiskonna, sh kogukonna juhitud ning veendumusel ja usul põhinevate organisatsioonide ja sõltumatu meedia represseerimist, samuti õhutanud ja laiendanud olemasolevaid sise- ja rahvusvahelisi konflikte ning tekitanud uusi konflikte, millel on inimõigustele laastav mõju; taunib juhtumeid, kus autoritaarsed juhid on pandeemia mõju kuritarvitanud, et õigustada oma repressiivse poliitika karmistamist;
6. rõhutab, kui oluline on ELi ja selle liikmesriikide järjepidev koostegutsemine, eelkõige mitmepoolsetes foorumites, et lahendada inimõiguste ja demokraatiaga seotud ülemaailmseid probleeme, ning ELi sise- ja välispoliitikas järjepidevuse säilitamine; on seisukohal, et ühehäälse otsuse nõude säilitamine teatavate ELi välispoliitiliste otsuste puhul, sealhulgas inimõiguste rikkujatele sanktsioonide kehtestamisel, takistab muutuvatest geopoliitilistest oludest tingitud vajalike otsustavate meetmete rakendamist, mistõttu tuleks see uuesti läbi vaadata;
7. nõuab tungivalt, et EL ja selle liikmesriigid suurendaksid oma pingutusi kogu maailmas, et toetada demokraatiat ja inimõigusi; nõuab, et EL ja selle liikmesriigid tõkestaksid seega nii individuaalselt kui ka koostöös sarnaselt meelestatud rahvusvaheliste partneritega demokraatlike institutsioonide ja üldiste inimõiguste nõrgestamise ning kodanikuühiskonna tegutsemisruumi ja olulisuse vähendamise vastuvõetamatud katsed; kinnitab veel kord mitmepoolsuse olulisust selle eesmärgi saavutamise vahendina; rõhutab, kui oluline on seada kõigi partneritega, eelkõige strateegilisteks partneriteks peetavate riikidega, loodud ELi diplomaatiliste suhete keskmesse demokraatia ja inimõigustega seotud murekohad; rõhutab lisaks, kui oluline on seada ELi parlamentaarse tegevuse keskmesse inimõigustega seotud küsimused, sealhulgas seeläbi, et inimõiguste allkomisjon muudetakse iseseisvaks komisjoniks; märgib, et 26. augustil 2022 käivitati katseprojekt, et luua Euroopa diplomaatiline akadeemia;
8. kordab, et ELi inimõigustealase välispoliitika kaugeleulatuv pühendumus ja retoorika nõuab, et EL näitaks eeskuju, et vältida oma usaldusväärsuse õõnestamist demokraatia ülemaailmsele langusele vastu seistes; nõuab, et ELi institutsioonid ja organid, sealhulgas Euroopa välisteenistus, tagaksid, et ELi ühises välis- ja julgeolekupoliitikas rakendatakse järjekindlalt ELi ja liikmesriikide inimõigustealaseid kohustusi; julgustab neid sellega seoses kasutama nii eraviisiliselt kui ka avalikult kõiki diplomaatilisi vahendeid, seda nii kahepoolselt kui ka mitmepoolsetel foorumitel, et tõstatada partnerriikidega inimõigustega seotud küsimusi; kordab oma nõudmist, mille kohaselt peaks EL eriti hoolikalt hindama ja ennetama rikkumisi, mis on seotud liidu enda poliitika, projektide ja rahastamisega kolmandates riikides, sealhulgas Euroopa Investeerimispanga ja Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga tegevus, ning looma kaebuste esitamise mehhanismi üksikisikutele ja rühmadele, kelle õigusi ELi tegevus nendes riikides võib rikkuda;
Ukraina vastu suunatud agressioonisõda
9. mõistab kõige karmimalt hukka Venemaa ebaseadusliku, põhjendamatu ja provotseerimata agressioonisõja Ukraina vastu, samuti Valgevene osalemise, millega võimaldatakse Venemaal korraldada Valgevene territooriumilt surmavaid rünnakuid Ukraina vastu; väljendab sellega seoses sügavat kurbust inimkannatuste pärast ning mõistab hukka Venemaa relvajõudude ja nende toetatud Ukrainas tegutsevate jõudude poolt toime pandud inimõiguste ja rahvusvahelise humanitaarõiguse tõsised rikkumised;