C 214/34
ET
Euroopa Liidu Teataja
16.6.2023
Kolmapäev, 18. jaanuar 2023
25. rõhutab rahvusvahelise kultuurikoostöö ja kultuuridiplomaatia strateegilist rolli ELi välispoliitikas suhete tugevdamisel partnerriikidega, ELi demokraatlike väärtuste edendamisel, kultuuripärandi kaitsmisel välismaal, kultuuride­ vahelise dialoogi edendamisel, kunstnike ja kultuuritöötajate liikuvuse edendamisel, konfliktide ennetamisel, desinformat­ siooni ja välissekkumise vastu võitlemisel kolmandates riikides ning võitluses kultuuriväärtustega ebaseadusliku kauplemise, rüüstamise ja hävitamise vastu; nõuab ELi kultuuridiplomaatia tugevdamist, peavoolustades kultuuri kui liidu välistegevuse strateegilist sammast ning töötades välja ELi vahendi, mis hõlmab liidu kultuuriaspekte kogu maailmas ja edendab kultuurialasel koostööl ja koosloomisel põhinevaid rahvusvahelisi kultuurisuhteid, kaasates aktiivselt kolmandate riikide kodanikuühiskonda ja kultuurisektoreid; rõhutab, et selle vahendi eesmärk võiks olla ELi suutlikkuse suurendamine ning rahalise abi pakkumine kolmandate riikide kodanikuühiskonna kultuuri-, loome- ja uuenduslikele sektoritele; toetab kultuuri lisamist kõikidesse praegustesse ja tulevastesse kahe- ja mitmepoolsetesse lepingutesse, võttes nõuetekohaselt arvesse UNESCO kultuuri väljendusvormide mitmekesisuse kaitse ja edendamise konventsiooni alusel võetud kohustusi;
26. rõhutab, et üleilmne geopoliitiline ja humanitaarkriis näitab, et EL peab saama usaldusväärset ja vahetut teavet ELi ähvardavate praeguste ja võimalike välisohtude kohta, et reageerida kiiresti ja mõjusalt ning paremini kaitsta oma huvid välismaal; nõuab, et tugevdataks ELi luure- ja situatsioonikeskuse ja Euroopa välisteenistuse kriisidele reageerimise mehhanismi, suurendades nende ressursse ja võimekust;
27. rõhutab vajadust selgelt määratleda komisjoni asepresidendi ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja, komisjoni presidendi ja Euroopa Ülemkogu eesistuja pädevused, kuna praegune regulatiivne raamistik, mis on sätestatud nii aluslepingutes kui ka ELi välisesindust välisriikides käsitlevates institutsioonidevahelistes kokkulepetes, ei ole iga institutsioonilise rolli pädevuse osas piisavalt selge; on seisukohal, et selline selguse puudumine võib põhjustada ELi välistegevuse mõningast dubleerimist või eksitada ELi partnereid ja/või koostööpartnereid kogu maailmas nende suhetes liiduga;
Strateegilise autonoomia kasutusele võtmine
28. rõhutab, et Venemaa agressioonisõda Ukraina vastu ning Venemaa Föderatsiooni raske ja massiline hävitustegevus, sõjakuriteod ning inimõiguste ja rahvusvahelise õiguse põhinormide tahtlik rikkumine on toonud esile vajaduse tugevama, ulatuslikuma, usaldusväärsema, strateegilisema ja ühtsema ELi kohalolu ja tegevuse järele maailmaareenil; rõhutab, et EL peab jõulisemalt paika panema oma enda strateegilised eesmärgid, nagu on sätestatud strateegilises kompassis, ja arendama suutlikkust ja võimaldeid nende saavutamiseks nii iseseisvalt kui ka tihedas koostöös samu seisukohti jagavate partneritega; on arvamusel, et kõigi Ukraina okupeeritud alade tagasivõitmist, tema sõltumatuse, suveräänsuse ja territoriaalse terviklikkuse kaitsmist, sanktsioonidega külmutatud varade konfiskeerimise õigusliku menetluse kiiret lõpuleviimist ning kuritegude toimepanijate, sealhulgas Vladimir Putini ning Venemaa Föderatsiooni kõrgeima sõjaväe- ja tsiviiljuhtkonna rahvusvahelise kohtu alla andmist tuleks pidada ELi Ukraina-suunalise poliitika eesmärgiks;
29. tuletab meelde, et EL saab mõjusaks diplomaatiliseks ja julgeolekuosalejaks ainult tugeva tegevusega ning et EL saab oma strateegilist suveräänsust ja solidaarsust suurendada ainult konkreetsete meetmete, poliitika, eelarvete ja kohustuste kaudu;
30. väljendab heameelt liikmesriikide lähenemisviiside muutumise üle, mis tähendab liikumist ELi strateegilise autonoomia suurendamise suunas Versailles’ deklaratsioonis ja strateegilises kompassis sätestatud peamiste meetmete kiire rakendamise kaudu; märgib, et need rõhutavad vajadust tugevdada ELi ja liikmesriikide kaitsevõimet ning anda positiivne panus Euroopa, Atlandi-ülesesse ja ülemaailmsesse julgeolekusse tihedas koostöös, täiendavuses ja koordineerimises NATOga, kui see on ELi jaoks asjakohane, eelkõige ELi suurema strateegilise autonoomia loomise suunas liikumisel;
31. väljendab heameelt ELi ja NATO koostööd käsitleva kolmanda ühisdeklaratsiooni vastuvõtmise üle 10. jaanuaril 2023; nõuab tungivalt, et liit ja need liikmesriigid, kes on ühtlasi NATO liitlased, tagaksid strateegilises kompassis, NATO strateegilises kontseptsioonis ja kolmandas ühisdeklaratsioonis rõhutatud eesmärkide ja prioriteetide sidusa rakendamise; toonitab, et need NATOs ja ELis toimuvad strateegilised protsessid pakuvad ainulaadse võimaluse muuta meie konsultatsioonid ja koostöö veelgi intensiivsemaks, et suurendada meie kodanike julgeolekut ning edendada rahu ja stabiilsust Euroopa-Atlandi piirkonnas ja sellest väljaspool;