C 214/34
DA
Den Europæiske Unions Tidende
16.6.2023
Onsdag den 18. januar 2023
25. fremhæver den strategiske rolle, som internationalt kultursamarbejde og kulturdiplomati spiller i forbindelse med EU's udenrigspolitik med hensyn til at styrke forbindelserne med partnerlande, fremme EU's demokratiske værdier, beskytte kulturarv uden for EU, fremme interkulturel dialog, mobilitet blandt kunstnere og kulturarbejdere, forebygge konflikter, bekæmpe desinformation og fremmed indblanding i tredjelande og for bekæmpelsen af ulovlig handel med, plyndring af og ødelæggelse af kulturel ejendom; opfordrer til, at EU's kulturdiplomati styrkes, ved at kultur integreres som en strategisk søjle i Unionens optræden udadtil, og ved at der udvikles et EU-instrument, der omfatter Unionens kulturelle aspekter på verdensplan og fremmer internationale kulturelle forbindelser baseret på kulturelt samarbejde og samskabelse, og som aktivt inddrager civilsamfundet og de kulturelle sektorer i tredjelande; understreger, at dette instrument kan tilvejebringe EU-kapacitetsopbygning og finansiel bistand til de kulturelle, kreative og innovative sektorer i tredjelandes civilsamfund; støtter medtagelsen af kultur i alle nuværende og fremtidige bilaterale og multilaterale aftaler i behørig respekt for de forpligtelser, der er indgået under UNESCO's konvention om beskyttelse og fremme af de kulturelle udtryksformers mangfoldighed;
26. fremhæver, at geopolitiske og humanitære kriser på verdensplan viser behovet for, at EU indhenter troværdig og førstehånds information om aktuelle og mulige eksterne trusler mod EU for at være i stand til at reagere hurtigt og effektivt og beskytte sine interesser i udlandet bedre; opfordrer til en styrkelse af EU's Efterretnings- og Situationscenter og EU-Udenrigstjenestens kriseberedskabscenter ved at øge deres ressourcer og formåen;
27. understreger nødvendigheden af klart at definere NF/HR's, kommissionsformandens og Det Europæiske Råds formands kompetencer, da det nuværende regelsæt, der er fastsat både i traktaterne og i de interinstitutionelle aftaler om EU's repræsentation udadtil, er uklart hvad angår den enkeltes institutionelle rolle; mener, at denne mangel på klarhed kan føre til en vis overlapning i EU's optræden udadtil eller forvirre EU's modparter og/eller samtalepartnere verden over i deres forbindelser med Unionen;
Operationalisering af strategisk autonomi
28. understreger, at den russiske angrebskrig mod Ukraine og Den Russiske Føderations graverende og massive ødelæggelser, krigsforbrydelser og overlagte krænkelser af menneskerettighederne og de grundlæggende normer i folkeretten har fremhævet behovet for en stærkere, mere ambitiøs, troværdig, strategisk og forenet EU-tilstedeværelse og -indsats på verdensscenen; understreger nødvendigheden af, at EU mere energisk fastsætter sine egne strategiske mål som fastsat i det strategiske kompas og udvikler evner og mulighedsskabende værktøjer til at forfølge dem, idet det både arbejder selvstændigt og i tæt samarbejde med ligesindede partnere; er af den opfattelse, at generobring af alle besatte ukrainske områder, sikring af landets uafhængighed, suverænitet og territoriale integritet, en snarlig afslutning på den retlige procedure for konfiskation af aktiver, der er indefrosset ved hjælp af sanktioner, samt international retsforfølgning af gerningsmændene, herunder Vladimir Putin og Den Russiske Føderations øverste militære og civile ledelse, bør betragtes som et mål for EU's politik over for Ukraine;
29. minder om, at EU kun vil blive en effektiv diplomatisk og sikkerhedsmæssig aktør gennem en stærk indsats, og at EU kun vil øge sin strategiske suverænitet og solidaritet gennem konkrete foranstaltninger, politikker, budgetter og forpligtelser;
30. glæder sig over skiftet i medlemsstaternes tilgange, som betyder et skridt i retning af øget strategisk autonomi for EU via en hurtig gennemførelse af de vigtigste foranstaltninger, der er fastsat i Versailleserklæringen og det strategiske kompas; bemærker, at disse fremhæver behovet for at styrke EU's og medlemsstaternes forsvarskapabiliteter og bidrage positivt til den europæiske, transatlantiske og globale sikkerhed i tæt samarbejde, komplementaritet og koordinering med NATO, når det er relevant for EU, navnlig når det bevæger sig i retning af at skabe større strategisk autonomi for EU;
31. glæder sig over vedtagelsen den 10. januar 2023 af den tredje fælles erklæring om samarbejdet mellem EU og NATO; opfordrer indtrængende Unionen og de medlemsstater, der også er NATO-allierede, til at sikre en sammenhængende gennemførelse af de mål og prioriteter, der er fremhævet i det strategiske kompas, NATO's strategiske koncept og den tredje fælles erklæring; understreger, at disse strategiske processer inden for NATO og EU giver en enestående mulighed for yderligere at optrappe vores konsultationer og samarbejde for at øge vores borgeres sikkerhed og fremme fred og stabilitet i og uden for det euro-atlantiske område;