C 205/26
SL
Uradni list Evropske unije
12.6.2023
(f) se lahko izvajalec storitve, ki v drugi državi članici doslej ni bil registriran za namene DDV, v tej državi članici registrira za namene DDV, tako da bi lahko nato prejemniku storitve s tem, da bi navedel identifikacijsko številko za DDV te države članice, izdal račun z izkazanim DDV te države članice, na podlagi katerega bi lahko prejemnik storitve v tej državi članici v posebnem postopku na podlagi Direktive 2008/9/ES (2) z dne 12. februarja 2008 uveljavljal pravico do odbitka? 2.
Ali je za odgovor na to vprašanje bistveno, da je nacionalna finančna uprava izvajalcu storitve vrnila DDV zgolj zaradi popravka računa, čeprav izvajalec storitve, ker se je nad njegovim premoženjem začel postopek zaradi insolventnosti, prejemniku storitve ni vrnil DDV?
(1) (2)
Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1).
Direktiva Sveta 2008/9/ES z dne 12. februarja 2008 o podrobnih pravilih za vračilo davka na dodano vrednost, opredeljenih v Direktivi 2006/112/ES, davčnim zavezancem, ki nimajo sedeža v državi članici vračila, ampak v drugi državi članici (UL 2008, L 44, str. 23).
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Poljska) 21. februarja 2023 – Rada Nadzorcza Getin Noble Bank in drugi/Bankowy Fundusz Gwarancyjny (Zadeva C-118/23, Getin Holding in drugi) (2023/C 205/29) Jezik postopka: poljščina Predložitveno sodišče Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie
Stranke v postopku v glavni stvari Tožeče stranke: Rada Nadzorcza Getin Noble Bank in drugi Tožena stranka: Bankowy Fundusz Gwarancyjny
Vprašanja za predhodno odločanje 1 Ali je treba člen 85(2) in (3) Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št.
1093/2010 ter (EU) št.
648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) (UL 2014, L 173, str.
190, s spremembami) v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (UL 2007, C 303, str.
1) in člen 19(1), drugi pododstavek, Pogodbe o Evropski uniji (UL 2016, C 202, str.
1) razlagati tako, da se v primeru, ko nadzorni svet subjekta, ki je v postopku reševanja, pri nacionalnem upravnem sodišču vloži tožbo zoper odločbo o reševanju, šteje, da je bilo učinkovito pravno sredstvo zagotovljeno tudi osebam, ki želijo s tožbo zoper to odločbo doseči varstvo svojega pravnega interesa, če sodišče, ki izvaja nadzor nad izpodbijano odločbo, ni vezano na trditve, predloge in pravno podlago, navedene v tožbi, sodba, ki bo izdana v tej zadevi pa bo učinkovala erga omnes, pri čemer varstvo pravnega interesa teh oseb ni odvisno od tega, ali bodo zoper omenjeno odločbo na upravno sodišče vložile ločeno tožbo?
2 Ali je treba člen 85(3) Direktive 2014/59/EU, ki uvaja zahtevo, da mora biti sodni postopek pospešen, ter člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in člen 19(1), drugi pododstavek, Pogodbe o Evropski uniji, s katerima se zagotavlja učinkovito pravno varstvo, razlagati tako, da nasprotujejo uporabi procesnega pravila države članice, ki nacionalnemu upravnemu sodišču nalaga združeno obravnavanje vseh tožb, ki se pri tem sodišču vložijo zoper odločbo organa za reševanje, če bi uporaba tega pravila v povezavi z drugimi nacionalnimi procesnimi pravili, s katerimi se ureja upravni spor, zaradi velikega števila takih tožb lahko privedla do tega, da bi bila možnost, da bo sodba v zadevi izdana v razumnem roku, prekomerno otežena, če bi bila izdaja v takem roku sploh mogoča.