C 205/26
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
12.6.2023
(f) prestatorul, care nu este înregistrat până în prezent în celălalt stat membru, are posibilitatea de a se înregistra în scopuri de TVA în acest stat membru, pentru a putea apoi să emită beneficiarului prestației o factură cu numărul de identificare fiscală care i-a fost atribuit în acest stat membru, pe care să indice taxa datorată în acest stat membru, ceea ce ar îndreptăți beneficiarul prestației să deducă în acest stat membru taxa achitată în amonte în cadrul procedurii speciale prevăzute de Directiva 2008/9/CE (2)?
2) Pentru răspunsul la această întrebare este relevant dacă administrația fiscală națională a rambursat prestatorului taxa plătită, în urma unei simple rectificări a facturii, deși prestatorul, din cauza deschiderii procedurii de insolvență asupra patrimoniului său, nu a restituit plata beneficiarului prestației?
(1) (2)
Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol.
3, p. 7).
Directiva 2008/9/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de stabilire a normelor detaliate privind rambursarea taxei pe valoare adăugată, prevăzută în Directiva 2006/112/CE, către persoane impozabile stabilite în alt stat membru decât statul membru de rambursare (JO 2008, L 44, p. 23).
Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polonia) la 21 februarie 2023 – Consiliul de supraveghere al Getin Noble Bank și alții/Bankowy Fundusz Gwarancyjny (Cauza C-118/23, Getin Holding și alții) (2023/C 205/29) Limba de procedură: polona Instanța de trimitere Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie
Părțile din procedura principală Reclamanți: Consiliul de supraveghere al Getin Noble Bank și alții Pârât: Bankowy Fundusz Gwarancyjny
Întrebările preliminare 1) Articolul 85 alineatele (2) și (3) din Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr.
1093/2010 și (UE) nr.
648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (1) coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care consiliul de supraveghere al unei entități aflate în rezoluție introduce o acțiune la instanța administrativă națională împotriva unei decizii de rezoluție forțată, o cale de atac efectivă este disponibilă și persoanelor care, prin contestarea acestei decizii, urmăresc să își protejeze interesele juridice, în situația în care instanța, în cadrul controlului exercitat asupra acestei decizii, nu este ținută nici de motivele, nici de concluziile acțiunii, nici de temeiul legal invocat, iar hotărârea definitivă pronunțată în speță, în urma examinării acestei acțiuni, este opozabilă erga omnes, iar posibilitatea acestor persoane de a obține protecția interesului lor juridic nu este condiționată de introducerea unei acțiuni separate împotriva acestei decizii la o instanță administrativă?
2) Articolul 85 alineatul (3) din Directiva 2014/59/UE, care instituie cerința unui control jurisdicțional efectiv, precum și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană, care prevăd o protecție jurisdicțională efectivă, trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării normei procedurale a unui stat membru care impune instanței administrative naționale să judece împreună toate acțiunile introduse la aceasta împotriva unei decizii a autorității de rezoluție, atunci când aplicarea acestei dispoziții coroborată cu alte cerințe ale dreptului procedural administrativ național face ca judecarea cauzei într-un termen rezonabil, având în vedere numărul mare de astfel de acțiuni, să fie deosebit de dificilă, dacă nu chiar imposibilă?