C 205/26
HR
Službeni list Europske unije
12.6.2023.
(f) dobavljač, koji još nije registriran u drugoj državi članici, može se u toj državi članici registrirati kao porezni obveznik PDV-a, tako da bi potom mogao kupcu izdati račun na kojem je naveden porezni broj koji mu je dodijeljen u toj državi članici i njezin porez, na temelju kojeg bi kupac u toj državi članici imao pravo na odbitak ulaznog poreza u okviru posebnog postupka predviđenog Direktivom 2008/9/EZ (2) od 12. veljače 2008.? 2.
Ovisi li odgovor na to pitanje o okolnosti da je nacionalna porezna uprava dobavljaču vratila plaćeni porez na temelju sâmog ispravka računa, iako dobavljač zbog otvaranja stečajnog postupka nad njegovom imovinom nije kupcu ništa vratio?
(1) (2)
Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006.
o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.)
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)
Direktiva Vijeća 2008/9/EZ od 12. veljače 2008.
o utvrđivanju detaljnih pravila za povrat poreza na dodanu vrijednost, predviđenih u Direktivi 2006/112/EZ, poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata, već u drugoj državi članici (SL 2008., L 44, str. 23.)
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 275.)
Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. veljače 2023.
uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Poljska) – Rada Nadzorcza Getin Noble Bank i dr./Bankowy Fundusz Gwarancyjny (Predmet C-118/23, Getin Holding i dr.)
(2023/C 205/29) Jezik postupka: poljski Sud koji je uputio zahtjev Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie
Stranke glavnog postupka Tužitelj: Rada Nadzorcza Getin Noble Bank i dr.
Tuženik: Bankowy Fundusz Gwarancyjny
Prethodna pitanja 1.
Treba li članak 85. stavke 2. i 3.
Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br.
1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (1) u vezi s člankom 47.
Povelje Europske unije o temeljnim pravima i člankom 19. stavkom 1. drugim podstavkom Ugovora o Europskoj tumačiti na način da se, u slučaju da nadzorni odbor tijela u sanaciji podnese nacionalnom upravnom sudu žalbu protiv odluke o sanaciji, smatra da je djelotvorni pravni lijek osiguran i osobama koje žalbom protiv te odluke traže zaštitu svojeg pravnog interesa, u situaciji u kojoj sud prilikom nadzora pobijane odluke nije obvezan žalbenim razlozima i zahtjevima ni navedenom pravnom osnovom žalbe, a pravomoćna odluka donesena nakon razmatranja te žalbe ima učinak erga omnes i kada mogućnost da te osobe zaštite svoj pravni interes ne ovisi o tome da zasebno podnesu žalbu upravnom sudu protiv navedene odluke? 2.
Treba li članak 85. stavak 3.
Direktive 2014/59/EU kojim se uvodi zahtjev djelotvornog sudskog nadzora te članak 47.
Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 19. stavak 1. drugi podstavak Ugovora o Europskoj uniji kojima se određuje djelotvorna sudska zaštita tumačiti na način da im se protivi primjena postupovne odredbe države članice koja obvezuje nacionalni upravni sud da zajedno ispituje sve tužbe koje su mu podnesene protiv odluke sanacijskog tijela u situaciji u kojoj primjena te odredbe zajedno s drugim uvjetima nacionalnog upravnog postupka dovodi do toga da je donošenje presude u predmetu u razumnom roku, s obzirom na znatnu količinu takvih žalbi, pretjerano otežano, ako ne i nemoguće?