C 205/26
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
12.6.2023
f) palvelujen suorittajalla, joka ei ole toistaiseksi rekisteröitynyt arvonlisäverovelvolliseksi toisessa jäsenvaltiossa, on mahdollisuus rekisteröityä arvonlisäverovelvolliseksi kyseisessä jäsenvaltiossa, jolloin se voisi ilmoittamalla kyseisen jäsenvaltion antaman verotunnisteen laatia palvelujen vastaanottajalle laskun, johon on merkitty kyseisessä jäsenvaltiossa kannettavan veron määrä ja joka oikeuttaisi palvelujen vastaanottajan vähentämään ostoihin sisältyvän arvonlisäveron kyseisessä jäsenvaltiossa direktiivin 2008/9/EY (2) mukaisessa erityismenettelyssä?
2) Onko tähän kysymykseen vastaamisen kannalta merkitystä sillä, että kansallinen verohallinto on palauttanut palvelujen suorittajalle pelkän laskun oikaisemisen perusteella tämän maksaman veron, vaikka palvelujen suorittaja ei ole omaisuuttaan koskevan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisen vuoksi suorittanut mitään takaisinmaksua palvelujen vastaanottajalle?
(1) (2)
Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).
Yksityiskohtaisista säännöistä direktiivissä 2006/112/EY säädetyn arvonlisäveron palauttamiseksi palautusjäsenvaltioon sijoittautu­ mattomille mutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille verovelvollisille 12.2.2008 annettu neuvoston direktiivi 2008/9/EY (EUVL 2008, L 44, s. 23).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Puola) on esittänyt 21.2.2023 – Rada nadzorcza Getin Noble Bank ym. v.
Bankowy Fundusz Gwarancyjny (Asia C-118/23) (2023/C 205/29) Oikeudenkäyntikieli: puola Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie
Pääasian asianosaiset Kantajat: Rada nadzorcza Getin Noble Bank ym.
Vastaaja: Bankowy Fundusz Gwarancyjny
Ennakkoratkaisukysymykset 1) Onko luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä neuvoston direktiivin 82/891/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY, 2011/35/EU, 2012/30/EU ja 2013/36/EU ja asetusten (EU) N:o 1093/2010 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU (1) 85 artiklan 2 ja 3 kohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (EUVL 2007, C 303, s. 1) 47 artiklan ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan kanssa, tulkittava siten, että kun rakenneuudistuksen kohteena olevan laitoksen hallintoneuvosto nostaa kansallisessa hallintotuomioistuimessa kanteen pakollista rakenneuudistusta koskevasta päätöksestä, tehokkaan oikeussuojakeinon katsotaan olevan taattu myös henkilöille, joilla on tämän päätöksen riitauttamiseen oikeudellinen intressi, kun tuomioistuin ei riitautettua päätöstä tutkiessaan ole sidottu kanteen vaatimuksiin ja perusteluihin eikä esitettyyn oikeusperustaan ja kun tästä kanteesta annetulla lainvoimaisella tuomiolla on erga omnes -vaikutus sekä kun näiden henkilöiden mahdollisuus saada oikeussuojaa ei edellytä, että he nostavat mainitusta päätöksestä hallintotuomioistuimessa erillisen kanteen?
2) Onko direktiivin 2014/59/EU 85 artiklan 3 kohtaa, jossa säädetään kiireellisestä muutoksenhakumenettelystä, sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, jotka koskevat tehokasta oikeussuojaa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion sellaisen menettelysäännöksen soveltamiselle, jonka mukaan kansallisen hallintotuomioistuimen on tutkittava yhdessä kaikki sen käsiteltäväksi saatetut kriisinratkaisuviranomaisen päätöstä koskevat kanteet, jos tämän säännöksen soveltaminen yhdessä muiden kansalliseen hallintoprosessiin kohdistuvien vaatimusten kanssa tekee näiden kanteiden huomattavan määrän vuoksi asian ratkaisun kohtuullisessa ajassa suhteettoman vaikeaksi, ellei jopa mahdottomaksi?