C 205/26
ET
Euroopa Liidu Teataja
12.6.2023
f) teises liikmesriigis seni registreerimata soorituse tegijal on võimalik end selles liikmesriigis käibemaksukohustuslasena registreerida, nii et selle liikmesriigi käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri märkimisel saaks ta soorituse saajale väljastada selle liikmesriigi maksusummaga arve, mis annaks soorituse saajale õiguse arvata selles liikmesriigis maha sisendkäibemaks 12. veebruari 2008. aasta direktiivi 2008/9/EÜ (2) erikorra kohaselt? 2.
Kas sellele küsimusele vastamisel on oluline, et residentsusliikmesriigi maksuhaldur on soorituse tegijale pelgalt arve korrigeerimise alusel maksusumma tagastanud, ehkki soorituse tegija ei ole tema vara suhtes algatatud pank­ rotimenetluse tõttu soorituse saajale mingeid tagasimakseid teinud?
(1) (2)
Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT 2006, L 347, lk 1).
Nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiiv 2008/9/EÜ, millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad käibemaksu tagastamiseks vastavalt direktiivile 2006/112/EÜ maksukohustuslastele, kelle asukoht ei ole tagastamisliikmesriigis, vaid teises liikmesriigis (ELT 2008, L 44, lk 23).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Poola) 21. veebruaril 2023 – Rada Nadzorcza Getin Noble Bank jt versus Bankowy Fundusz Gwarancyjny (Kohtuasi C-118/23, Getin Holding jt) (2023/C 205/29) Kohtumenetluse keel: poola Eelotsusetaotluse esitanud kohus Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie
Põhikohtuasja pooled Kaebaja: Rada Nadzorcza Getin Noble Bank jt Vastustaja: Bankowy Fundusz Gwarancyjny
Eelotsuse küsimused 1 Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivi 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012 (1), artikli 85 lõikeid 2 ja 3 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta (ELT 2007, L 303, lk 1) artikliga 47 ning Euroopa Liidu lepingu (Dz. U. 2004, nr 90, jrk nr 864/30, muudetud; ELT 2016, C 202, lk 13) artikli 19 lõike 1 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui kriisilahendusega hõlmatud ettevõtja nõukogu esitab liikmesriigi halduskohtule kaebuse kriisilahenduse algatamise otsuse peale, loetakse tõhus õiguskaitsevahend tagatuks ka isikutele, kes selle otsuse peale kaebuse esitamisega taotlevad oma õigusliku huvi kaitset, olukorras, kus vaidlustatud otsust kontrolliv kohus ei ole seotud kaebuse väidete ja nõuetega ega selle õigusliku alusega ning kaebuse läbivaatamise tulemusel tehtud jõustunud kohtuotsus on kehtiv erga omnes ja kus nende isikute õigusliku huvi kaitse ei sõltu sellest, kas need isikud ise esitavad otsuse peale eraldi kaebuse?
2 Kas direktiivi 2014/59/EL artikli 85 lõiget 3, mis kehtestab kiire kohtuliku kontrolli nõude, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 ja ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, mis näevad ette tõhusa õiguskaitse, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi sellise menetlusnormi kohaldamine, mis kohustab liikmesriigi halduskohut vaatama ühiselt läbi kõik kaebused, mis on esitatud sellele kohtule kriisilahendusasutuse otsuse peale, olukorras, kus selle õigusnormi kohaldamisel koos teiste liikmesriigi halduskohtumenetluse normidega võib kohtuasjas mõistliku aja jooksul otsuse tegemine selliste kaebuste märkimisväärse hulga tõttu osutuda ülemäära raskeks või üldse võimatuks?