BG
C 205/2
Официален вестник на Европейския съюз
12.6.2023 г.
V (Становища)
СЪДЕБНИ ПРОЦЕДУРИ
СЪД Решение на Съда (първи състав) от 20 април 2023 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid — Испания) — ZA, AZ, BX, CV, DU, ET/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA (Дело C-25/21 (1), Repsol Comercial de Productos Petrolíferos) (Преюдициално запитване — Конкуренция — Вертикални ограничения на конкуренцията — Член 101, параграфи 1 и 2 ДФЕС — Принцип на ефективност — Регламент (ЕО) 1/2003 — Член 2 — Директива 2014/104/ЕС — Член 9, параграф 1 — Обвързващо действие на окончателните решения на националните органи за защита на конкуренцията, с които се установява нарушение на правилата на конкурентното право — Приложение ratione temporis и ratione materiae — Искове за обезщетение за вреди и за обявяване на нищожност за нарушения на разпоредбите на правото на Съюза в областта на конкуренцията) (2023/C 205/02) Език на производството: испански Запитваща юрисдикция Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid Страни в главното производство Ищци: ZA, AZ, BX, CV, DU, ET Ответник: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA Диспозитив 1) Член 101 ДФЕС, както е приложен с член 2 от Регламент No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове [101 и 102 ДФЕС], и разглеждан във връзка с принципа на ефективност, трябва да се тълкува в смисъл, че нарушението на конкурентното право — констатирано в решение на национален орган за защита на конкуренцията, срещу което е подадена жалба за отмяна пред компетентните национални съдилища, но което е станало окончателно, след като е потвърдено от тези съдилища — трябва да се счита за установено от ищеца, до доказване на противното, в рамките както на иск за обявяване на нищожност на основание член 101, параграф 2 ДФЕС, така и на иск за обезщетение за вреди за нарушение на член 101 ДФЕС, като по този начин тежестта на доказване, определена в посочения член 2, се прехвърля върху ответника, доколкото естеството на твърдяното нарушение, което е предмет на тези искове, както и неговият материален, персонален, времеви и териториален обхват съвпадат с тези на нарушението, констатирано в посоченото решение.
2) Член 101 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че ако ищецът успее да докаже наличието на нарушение на този член, което е предмет на иска му за обявяване на нищожност, предявен на основание член 101, параграф 2 ДФЕС, както и на иска му за обезщетение за вреди за това нарушение, националният съд трябва да изведе всички последици от това и по-специално в съответствие с член 101, параграф 2 ДФЕС да направи извод за нищожността на всички договорни клаузи, несъвместими с член 101, параграф 1 ДФЕС, като цялото съответно споразумение е нищожно само ако тези елементи изглеждат неделими от самото споразумение.
(1)
ОВ C 189, 17.5.2021 г.