C 205/26
BG
Официален вестник на Европейския съюз
12.6.2023 г.
е) доставчик, който досега не е регистриран в друга държава членка, има възможност да се регистрира по ДДС в тази държава членка, така че, като посочи данъчен номер от тази държава членка, може да издаде фактура на получателя с начислен в тази държава членка данък, която да дава право на получателя на приспадане на ДДС чрез особеното производство по Директива 2008/9/ЕО (2)?
2) За отговора на този въпрос има ли значение обстоятелството, че националната данъчна администрация възстановява на доставчика данъка въз основа само на коригирането на фактурата, въпреки че доставчикът не е възстановил нищо на получателя, тъй като е открито производство по несъстоятелност срещу имуществото му?
(1) (2)
Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).
Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата членка по възстановяване, но установени в друга държава членка (ОВ L 44, 2008 г., стр. 23).
Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 21 февруари 2023 г. — Rada Nadzorcza Getin Noble Bank и др./Bankowy Fundusz Gwarancyjn (Дело C-118/23, Getin Holding и др.)
(2023/C 205/29) Език на производството: полски Запитваща юрисдикция Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie
Страни в главното производство Жалбоподател: Rada Nadzorcza Getin Noble Bank и др.
Ответник: Bankowy Fundusz Gwarancyjny
Преюдициални въпроси 1) Трябва ли член 85, параграфи 2 и 3 от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) No 1093/2010 и (ЕС) No 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (1), разглеждан във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 19, параграф 1, втора алинея от Договора за Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че когато надзорният съвет на субект в процес на преструктуриране е подал жалба до национален административен съд срещу решение за принудително преструктуриране, се счита, че ефективно правно средство за защита е осигурено и на лицата, гледащи на обжалването на това решение като средство за защита на своя правен интерес, ако при упражняването на съдебен контрол върху обжалваното решение съдът не е обвързан от оплакванията и исканията в жалбата, нито пък от посоченото правно основание, а окончателното съдебно решение, постановено след разглеждането на тази жалба, ще има действие erga omnes, и ако възможността тези лица да получат защита на правния си интерес не се обвързва с отделното подаване от тях на жалба до административния съд срещу посоченото по-горе решение?
2) Трябва ли член 85, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС, с който се въвежда изискване съдебният контрол да се извършва бързо, както и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 19, параграф 1, втора алинея от Договора за Европейския съюз, в които се предвижда ефективна правна защита, да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагането на процесуална разпоредба от правото на държава членка, която задължава националния административен съд да разглежда заедно всички подадени до него жалби срещу решение на органа за преструктуриране, ако поради прилагането на тази разпоредба и на други изисквания от националното право, уреждащо административното съдопроизводство, постановяването на решение по делото в разумен срок може да се окаже прекомерно трудно, а дори и невъзможно, предвид големия брой такива жалби?