12.6.2023
1.3
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 204/7
Samarbete inom tillsynskommittén för centrala motparter
1.3.1 Utgivande centralbankers deltagande
För närvarande är de utgivande centralbankernas deltagande i diskussionerna på unionsnivå om centrala motparter i EU mycket asymmetriskt i förhållande till deras respektive roll för centrala motparter i tredjeland (i kategori 2), även om centrala motparter i EU står för majoriteten av clearingen i unionens valutor och de därmed sammanhängande riskerna.
Inom Eurosystemet gäller detta även för OTC-derivat, där clearingmedlemmar inom unionen är mest beroende av centrala motparter i Förenade kungariket: centrala motparter i EU står för omkring 60 procent av den initiala marginalsäkerheten som clearingmedlemmar i unionen ställer hos centrala motparter i EU och Förenade kungariket (14).
Även om utgivande centralbanker får delta i mötena i tillsynskommittén för centrala motparter i många olika frågor som rör centrala motparter från tredjeland (i kategori 2), är deras deltagande när det gäller centrala motparter från EU för närvarande begränsat till diskussioner om unionsomfattande stresstester för centrala motparter och relevanta utvecklingar på marknaderna (15).
Mot denna bakgrund välkomnar ECB varmt förslaget att bjuda in utgivande centralbanker som medlemmar utan rösträtt till alla diskussioner i EU:s tillsynskommitté för centrala motparter avseende centrala motparter i EU (16).
Detta kommer t.ex. att göra det möjligt för utgivande centralbanker att delta i diskussioner om kollegiala utvärderingar, regelbundet informationsutbyte om relevant tillsynsverksamhet och relevanta tillsynsbeslut och alla kollegiers yttranden och rekommendationer.
1.3.2 Involvering av tillsynsmyndigheter
En central motparts riskprofil kan påverka riskprofilen för de företag som fungerar som clearingmedlemmar i den centrala motparten.
Sådana företag är huvudsakligen kreditinstitut och värdepappersföretag (17).
Den resulterande exponeringen har stadigt ökat sedan den globala finanskrisen 2008 och genomförandet av G20-ländernas lagstiftningsreformer för att stimulera central clearing.
De institut som fungerar som clearingmedlemmar genomför inte bara clearingskyldigheten för sina egna transaktioner utan fungerar också som mellanhand mellan centrala motparter och andra marknadsaktörer, eftersom de är skyldiga, eller väljer, att cleara dessa transaktioner centralt.
Kopplingen mellan institut som fungerar som clearingmedlemmar och centrala motparter är därför avgörande och förväntas förbli det i framtiden.
Med tanke på denna koppling är det inte bara viktigt att de behöriga myndigheter som ansvarar för tillsynen av sådana institut i god tid får fullständig information om de risker som centrala motparter hanterar, utan också att de har möjlighet att erbjuda sin tillsynsexpertis och sitt tillsynsperspektiv.
Samarbetet med de finansiella tillsynsmyndigheterna kan bäst förbättras i tillsynskommittén för centrala motparter.
Uppgifterna för tillsynskommittén för centrala motparter, särskilt utarbetandet av utkast till beslut om validering av betydande ändringar av riskmodeller eller risknivåer, eller samordning av stresstester, ger värdefulla insikter om centrala motparters riskprofiler och möjliggör en omfattande förståelse av centrala motparter.
Mot bakgrund av de ovan nämnda kopplingarna mellan institut som agerar som clearingmedlemmar och centrala motparter, är sådana diskussioner också relevanta för de risker som dessa institut kan ådra sig på grund av sina exponeringar mot centrala motparter.
De finansiella tillsynsmyndigheterna för de institut är de tre största bidragsgivarna till obeståndsfonden för centrala motparter i EU bör därför delta i sammanträdena i tillsynskommittén för centrala motparter som medlemmar utan rösträtt.
På så sätt kommer tillsynsmyndigheterna att i god tid informeras om eventuella risker som påverkar enskilda institut, för att vid behov kunna hantera dessa inom ramen för den löpande tillsynen.
Ett sådant medlemskap bör vara permanent och inte vara föremål för en ad hoc-inbjudan.
(14) (15) (16) (17)
ECB:s beräkningar för perioden december 2021 – augusti 2022, baserat på uppgifter från DTCC Data Warehouse.
Se punkterna 6 och 7 i yttrande CON/2017/39.
Se artikel 1.20 a i förslaget till förordning som ändrar artikel 24a.2 d ii i EMIR.
Se artikel 4.1 och 4.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 176, 27.6.2013, s. 1).