C 204/12
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
12.6.2023
2.1.5 .
Estimarea nevoilor de lichidități BCE consideră că este important ca CPC-urile să își monitorizeze zilnic expunerile față de cele mai relevante monede ale Uniunii pentru a gestiona mai bine riscul de lichiditate, precum și pentru a oferi autorităților competente ale acestora o raportare corespunzătoare pentru fiecare monedă relevantă a Uniunii.
Regulamentul propus ar trebui să reflecte acest lucru, pentru a asigura că cele mai mari obligații de plată sunt evaluate în mod agregat pentru toate monedele, precum și separat pentru fiecare dintre cele mai relevante monede ale Uniunii aferente instrumentelor financiare compensate.
2.2.
Impactul asupra supravegherii prudențiale a instituțiilor de credit
2.2.1.
Derogări pentru tranzacțiile intragrup Regulamentul propus introduce modificări ale cadrului aplicabil în prezent, care exceptează tranzacțiile intragrup de la cerințele de compensare și de stabilire a marjelor (38), precum și de la cerințele de capital pentru riscul de ajustare a evaluării creditului (39).
Modificările propuse vizează cadrul pentru evaluările echivalenței în ceea ce privește țările terțe, care reprezintă o condiție prealabilă pentru aceste derogări.
În cazul EMIR, se propune înlocuirea cadrului actual de evaluare a echivalenței cu un cadru simplificat.
Derogările ar trebui supuse unor condiții care să asigure că nu sunt compromise nici siguranța și soliditatea instituțiilor, nici stabilitatea sistemului financiar în general.
În acest context, BCE are câteva observații.
În primul rând, în scopul de a excepta tranzacțiile intragrup de la cerințele de compensare și de stabilire a marjelor, este inadecvat să se limiteze evaluarea prealabilă a cadrului țării terțe relevante numai la aspectele legate de combaterea spălării banilor și a finanțării terorismului.
BCE crede cu fermitate că ar trebui evaluate mai multe alte aspecte, în special echivalența cadrului de reglementare și supraveghere al acelei țări terțe cu domeniul de aplicare mai larg al EMIR, înainte ca derogările să devină disponibile pentru instituții.
Evaluarea ar trebui să includă, dar să nu se limiteze la cerințele esențiale privind tehnicile de atenuare a riscurilor pentru tranzacțiile extrabursiere, astfel cum sunt deja prevăzute în cadrul actual al EMIR (40).
BCE sprijină o evaluare mai cuprinzătoare a echivalenței deoarece această evaluare garantează că contrapărțile situate în țări terțe fac obiectul unor cadre solide de reglementare și de supraveghere, iar contrapărțile din Uniune nu suportă riscuri nejustificate prin încheierea de tranzacții cu astfel de contrapărți.
Potrivit regulamentului propus, Comisia poate efectua o evaluare mai cuprinzătoare a cadrului unei țări terțe, eventual incluzând aspectele menționate mai sus.
Totuși, o astfel de evaluare nu ar trebui să fie discreționară.
Mai degrabă, această evaluare ar trebui să fie efectuată și încheiată în avans, înainte ca contrapărțile din Uniune să poată beneficia de derogările menționate mai sus.
Altfel, contrapărțile din Uniune suportă riscuri semnificative la încheierea sau menținerea unui număr mare de tranzacții intragrup cu contrapărți care pot să nu facă obiectul unor cerințe de reglementare corespunzătoare și/sau unei supravegheri adecvate.
În consecință, BCE consideră că, în locul cadrului simplificat propus, ar trebui păstrat cadrul de echivalență aplicabil în prezent.
În al doilea rând, propunerea are un impact direct asupra aplicării cerințelor de capital pentru riscul de ajustare a evaluării creditelor, astfel cum se prevede în Regulamentul (UE) nr.
575/2013.
Ajustarea evaluării creditelor este riscul de pierderi provocate de modificări ale marjei de credit a contrapărții unei tranzacții cu instrumente financiare derivate din cauza modificării calității creditului aferente acesteia.
Această ajustare apare atunci când contrapartea din Uniune încheie o tranzacție cu instrumente financiare derivate cu altă contraparte, inclusiv o contraparte din același grup.
Unul dintre cele mai comune motive pentru care contrapărțile din Uniune suportă o astfel de expunere la riscul intragrup este pentru a susține practici de înregistrare „back to back”.
În trecut (41), BCE a subliniat că pot apărea riscuri prudențiale în urma anumitor practici de înregistrare în cadrul grupurilor internaționale, în special practici de înregistrare „back to back”.
Indiferent dacă tranzacția intragrup care dă naștere riscului de ajustare a evaluării creditelor susține o practică de înregistrare „back to back” sau nu, riscul rezultat de ajustare a evaluării creditului are un impact negativ asupra profilului de risc al contrapărții din Uniune.
Astfel, contrapărțile din Uniune trebuie să dispună de aranjamente locale corespunzătoare și personal local corespunzător pentru a gestiona în mod adecvat acest risc și să dețină capital reglementat pentru a-l acoperi, în măsura în care nu se aplică derogarea relevantă în temeiul Regulamentului (UE) nr.
575/2013 (42).
Această derogare ar trebui să fie disponibilă contrapărților din Uniune numai dacă evaluarea echivalenței țării terțe în care este stabilită cealaltă (38) (39) (40) (41)
A se vedea articolele 4 și 11 din EMIR.
A se vedea articolul 382 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr.
575/2013.
A se vedea articolul 11 din EMIR.
A se vedea „Supervisory expectations on booking models” (Așteptări în materie de supraveghere pentru modelele de înregistrare), BCE, august 2018, disponibil pe website-ul privind supravegherea bancară al BCE, la adresa www.bankingsupervision.europa.eu.
(42) A se vedea articolul 382 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (UE) nr.
575/2013.