C 204/12
DA
Den Europæiske Unions Tidende
12.6.2023
2.1.5 Skøn over likviditetsbehov ECB finder det vigtigt, at CCP'er dagligt overvåger deres eksponeringer mod de mest relevante EU-valutaer for bedre at styre likviditetsrisikoen og for at give deres kompetente myndigheder passende indberetning for hver relevant EU-valuta.
Forordningsforslaget bør afspejle dette for at sikre, at de største betalingsforpligtelser vurderes samlet for alle valutaer og særskilt for hver af de mest relevante EU-valutaer for de clearede finansielle instrumenter.
2.2
Indvirkning på tilsynet med kreditinstitutter
2.2.1 Undtagelser for koncerninterne transaktioner Der indføres med forordningsforslaget ændringer af den gældende ramme, der fritager koncerninterne handler fra kravene til clearing og margenberegning (38) samt fra kapitalkravene i forbindelse med kreditværdijuste­ ringsrisiko (39).
De foreslåede ændringer omfatter rammen for ækvivalensvurderinger af tredjelande, som er en forudsætning for disse undtagelser.
I forbindelse med EMIR foreslås det at erstatte den nuværende ramme for ækvivalensvurdering med en forenklet ramme.
Undtagelserne bør være underlagt betingelser, der sikrer, at institutternes sikkerhed og soliditet, men også stabiliteten i det finansielle system i bredere forstand, ikke bringes i fare.
I den forbindelse har ECB en række bemærkninger.
For det første er det med henblik på at undtage koncerninterne transaktioner fra kravene om clearing og margenberegning ikke tilstrækkeligt at begrænse den forudgående vurdering af det relevante tredjelands rammer til kun at omfatte aspekter vedrørende bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme.
ECB er af den faste overbevisning, at flere andre aspekter, navnlig ækvivalensen af tredjelandets regulerings- og tilsynsmæssige rammer med EMIR's bredere anvendelsesområde, bør vurderes, inden undtagelserne er tilgængelige for institutterne.
Vurderingen bør omfatte, men ikke være begrænset til, centrale krav til risikoreduktionsteknikker for OTC-handler, som allerede fastsat i den nuværende EMIR-ramme (40).
ECB støtter en mere omfattende ækvivalensvurdering, fordi den giver sikkerhed for, at modparter i tredjelande er underlagt solide regulerings- og tilsynsmæssige rammer, og at EU-modparter ikke løber unødige risici ved at indgå i transaktioner med sådanne modparter.
I henhold til forordningsforslaget kan Kommissionen foretage en mere omfattende vurdering af et tredjelands rammer, herunder eventuelt ovennævnte aspekter.
En sådan vurdering bør dog ikke være skønsmæssig.
Denne vurdering bør snarere foretages og afsluttes på forhånd, inden EU-modparterne kan drage fordel af ovennævnte undtagelser.
Ellers bærer EU-modparter betydelige risici ved at indgå eller opretholde en stor mængde koncerninterne transaktioner med modparter, som måske ikke er underlagt passende reguleringsmæssige krav og/eller tilstrækkeligt tilsyn.
ECB mener derfor, at den nugældende ækvivalensramme bør bibeholdes i stedet for den foreslåede forenklede ramme.
For det andet har forslaget en direkte indvirkning på anvendelsen af kapitalkrav i forbindelse med kreditværdijuste­ ringsrisiko som fastsat i forordning (EU) nr.
575/2013.
Kreditværdijustering er risikoen for tab som følge af ændringer i kreditspændet for en derivattransaktions modpart på grund af ændringer i kreditkvaliteten.
Denne justering opstår, når EU-modparten indgår en derivattransaktion med en anden modpart, herunder en modpart inden for samme koncern.
En af de mest almindelige årsager til, at EU-modparter pådrager sig en sådan koncernintern risikoeksponering, er at støtte »back-to-back«-bogføringspraksis.
ECB har tidligere fremhævet (41), at der kan opstå tilsynsmæssige risici som følge af visse bogføringspraksisser inden for internationale koncerner, navnlig »back-to-back«-bogføringspraksis.
Uanset om den koncerninterne transaktion, der giver anledning til kreditværdijusteringsrisiko, understøtter en »back-to-back«-bogføringspraksis eller ej, har den deraf følgende risiko for kreditværdijusteringen en negativ indvirkning på EU-modpartens risikoprofil.
EU-modparter skal således have passende lokale ordninger og personale til at styre sådanne risici korrekt og besidde lovpligtig kapital til at dække den, medmindre den relevante undtagelse i henhold til forordning (EU) nr.
575/2013 finder (42) anvendelse.
Denne undtagelse bør kun være tilgængelig for EU-modparter, forudsat at ækvivalensvurderingen af det tredjeland, hvor den anden modpart er etableret, dækker alle relevante tilsynsmæssige aspekter af det pågældende tredjelands regler og specifikt målretter kreditværdijusteringsrisikoen på en omfattende måde.
ECB glæder sig derfor over indførelsen (38) (39) (40) (41)
Jf. artikel 4 og 11 i EMIR.
Jf. artikel 382, stk.
4, i forordning (EU) nr.
575/2013.
Jf. artikel 11 i EMIR.
Jf. »Tilsynsforventninger til bogføringsmodeller«, ECB, august 2018, som findes på ECB's websted for banktilsyn på www.bankingsu pervision.europa.eu.
(42) Jf. artikel 382, stk.
4, litra b), i forordning (EU) nr.
575/2013.