C 202/80
BG
Официален вестник на Европейския съюз
9.6.2023 г.
В географския район се срещат различни почвени условия, като най-силно представени са киселите шисти по високите части на хълмовете, варовиковите почви по лозарските плата и равнини и каменистите алувиални тераси, като общата им характеристика е наличието на сухи, слабо плодородни почви, подходящи за лозовите растения и предоставящи възможност за дълбоко вкореняване.
От планините Cévennes, Montagne Noire и подножието на Пиренеите до крайбрежието на лагуната, районът на ЗГУ „Terres du Midi“, през който протичат реките Aude, Orb, Hérault, Vidourle и Gardon, образува обширен амфитеатър, открит към Средиземно море.
Той се ползва от средиземноморски климат, благоприятстващ отглеждането на лозя, благодарение на топлите и сухи лета и меките зими, съчетани с два дъждовни периода през есента и пролетта.
В района духат няколко вида вятър.
„Морският вятър“ преминава редовно и понякога силен през Лионския залив, по-специално в периода на узряване на гроздето.
Така носените от него пръски влага смекчават прекомерните температури.
Сухият и силен вятър от север или от запад (tramontane (трамонтан), cers (сер) и mistral (мистрал) допринася за доброто санитарно състояние на лозята.
Тези климатични особености благоприятстват засаждането на сортове грозде в разнообразни условия на околната среда.
Тук се съчетават три ландшафтни групи: планините и високите плата, междинните предпланини и плата и накрая — крайбрежната равнина.
Районът се характеризира с отглеждане на лозя като монокултура, което обхваща земите от делтата на Рона до границата с Испания.
9.2.
Специфични характеристики на продукта ЗГУ „Terres du Midi“ е продукт на историята на лозарския Юг.
На тази територия са се произвеждали вина още от първите лозя в Западна Европа край Agde, около 600 г. пр.н.е.
През 1907 г. се отбелязва връхната точка на криза в лозарството, включваща аспекти, свързани с винопроизводството, социалния живот и икономиката на лозаро-винарските стопанства.
Недоволството се подклажда от различните данъци, свръхпроизводството и измамите.
Цените падат, а качеството на вината се понижава.
Изправени пред неотстъпчивостта на властите, лозарите от Languedoc създават множество комитети за защита на лозаро-винарството с представителства в повечето общини на Юга, които бързо се обединяват около Confédération Générale des Vignerons du Midi (Обща конфедерация на лозарите от Юга).
Така понятието „Midi Viticole“ („Лозаро-винарски Юг“) се формира с признаването от държавата на тази конфедерация, което дава възможност за възобновяване на диалога и намиране на решения за справяне с кризата (намаляване на данъците, борба с измамите, правила за деклариране и за движение на вината, амнистия).
В основополагащия акт на това движение се посочват ясно границите на „Midi Viticole“, който обединява четирите лозаро-винарски департамента Pyrénées-Orientales, Aude, Hérault и Gard.
Тези земи са предназначени почти изключително за отглеждането на лозя.
От 1964 г. се дава точно определение съгласно нормативната уредба на понятието „vin de canton“ („кантонално вино“) във връзка с даден административен район на производство с характерна съвкупност от почвено-климатични условия.
С указ от 1968 г. „vins de canton“ се преобразуват във „vins de pays“ („регионални вина“), като първоначално се определят според името на департамента, в който се произвеждат, и отговарят на специфични критерии за производство, налагащи по-добро качествено равнище.
Този етап дава възможност „vins du Midi“ („вината от Юга“) да получат конкретно признание, довело до появата на ЗГУ „Terres du Midi“.
Продукцията на ЗГУ „Terres du Midi“ достига 100 000 хектолитра от трите цвята вино.
Червените вина съставляват по-голямата част (55 % от производството).
Вината розе (35 %) бележат нови позиции, а гамата се допълва от белите вина.
Защитеното географско указание „Terres du Midi“ се характеризира главно със смесване на сортове грозде, които могат да бъдат традиционни за региона или с произход от други лозарски региони.
Засаждането на тези сортове е възможно благодарение на опита на лозарите, които отглеждат лозята си в зависимост от различните почвени условия в рамките на географския район, за да се получи качествено грозде.
Благодарение на същественото влияние на топлия и сух средиземноморски климат гроздето достига пълна зрялост във всички райони и при всички сортове, а първичните аромати се запазват и дори се засилват.
Така произвежданите вина се отличават с качеството на своите плодови и флорални аромати, а техните наситеност и характер варират в зависимост от купажираните сортове.