30.5.2023.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 188/3
17. uzskata, ka ir jāievieš virkne politikas virzienu attiecībā uz lauku apvidiem, lai novērstu iedzīvotāju skaita samazināšanos, kas izraisa talantu zaudēšanu, un it īpaši klimata pārmaiņu vissmagāk skartajās teritorijās un teritorijās ar nopietniem un pastāvīgiem dabas vai demogrāfiskiem šķēršļiem, piemēram, tālākajos reģionos, salās un attālākos un izolētākos reģionos, kur piekļuve resursiem bieži vien ir ierobežotāka.
Komiteja atkārtoti uzsver, ka šo reģionu nākotne ir atkarīga no talantīgu jauniešu noturēšanas un piesaistīšanas, lai viņi savus dzīves mērķus sasniegtu šajās teritorijās, kā arī no jauniešu pilnīgas iesaistīšanas vietējo problēmu risināšanā;
18. aicina nodrošināt, ka izglītība un apmācība ir pieejama visām vecuma un sociālajām grupām gan klātienē, gan attālināti, kā arī izplatīt zināšanas par novatoriskām pieejām prasmju apguves procesos un izveidot kopienas centrus, kas sniedz dažādus pakalpojumus, sākot ar bibliotēkas pakalpojumiem un beidzot ar sociālajiem pakalpojumiem; piekrīt arī tam, ka ir svarīgi paplašināt darba un apmācību iespējas un veikt pasākumus, kuri veicinātu darba un privātās dzīves līdzsvaru;
19. uzskata, ka ir būtiski stiprināt publisko politiku, kas veicina lauku saimniecību modernizāciju un pielāgošanos klimata pārmaiņām, kā arī, lai risinātu paaudžu maiņas problēmu, iedrošināt gados jaunus profesionāļus izvēlēties lauksaimniecības nozari.
Šajā nolūkā jāapsver un jāatbalsta piekļuve programmām, kas paredzētas integrācijai sabiedrībā un darba tirgū, kā arī izglītības, kvalifikācijas celšanas un pārkvalificēšanās iespējām vietējā līmenī un kultūras pasākumiem;
20. uzsver, ka viedie ciemati rada jaunas iespējas diversificētai lauku ekonomikai un piekļuvei darba tirgum, un prasa intensīvu atbalstu lauku apvidiem, lai īstenotu politikas programmu 2030. gadam, it īpaši stiprinot digitālās prasmes un izglītību, drošu un ilgtspējīgu digitālo infrastruktūru, uzņēmumu digitālo pārveidi un sabiedrisko pakalpojumu digitalizāciju; atzinīgi vērtē lauku apvidu minēšanu Eiropas deklarācijā par digitālajām tiesībām un principiem digitālajai desmitgadei;
21. atzīst sieviešu svarīgo nozīmi teritorijās, kurām draud depopulācija, tādēļ veicina un atbalsta pasākumus, kuru mērķis ir radīt sievietēm vienlīdzīgas iespējas inovatīvās, ilgtspējīgās un radošās darbvietās un pakalpojumos;
22. uzsver, ka dalībvalstīm ir stingri jāatbalsta politika, kas veicina meiteņu un sieviešu līdzdalību STEAM izglītībā (informācijas un komunikācijas tehnoloģijas, zinātne, tehnika, inženierzinātnes, māksla un matemātika), un jāstimulē darbvietu radīšana nozarēs, kurās var izmantot viņu zināšanas;
23. uzsver, ka ir būtiski veicināt to reģionu digitālo pārkārtošanos, kuri atrodas talantu attīstības strupceļā, un tas ir vajadzīgs arī spēcīgas ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas nodrošināšanai.
Lai, izveidojot piemērotu digitālo infrastruktūru, varētu nodrošināt, ka tāldarbs, e-pakalpojumi un digitālā izglītība ir pieejami ikvienam, RK ierosina par vienu no ES mērķiem izvirzīt “digitālo kohēziju”.
Īpaša uzmanība būtu jāpievērš nelabvēlīgā situācijā esošu un neaizsargātu grupu piekļuvei digitālajiem rīkiem;
24. norāda, ka iedzīvotāji un uzņēmumi Eiropas pierobežas reģionos saskaras ar daudziem juridiskiem un administratīviem šķēršļiem, kas kavē ekonomikas izaugsmi un pārrobežu sadarbību, un uzsver, ka visām dalībvalstīm ir vajadzīga Šengenas zona bez robežām, lai atvieglotu studentu, darba ņēmēju un uzņēmumu mobilitāti, it īpaši pierobežas reģionos;
25. uzsver, ka sociālajai inovācijai ir svarīga nozīme jaunu ideju, pakalpojumu un modeļu izstrādē, lai labāk risinātu sabiedrības problēmas, it īpaši nodarbinātības, izglītības, prasmju un sociālās iekļaušanas jomā, un norāda uz tās pievienoto vērtību kopienas attīstībai un sociālo pakalpojumu uzlabošanai uz vietas.
Šajā sakarā Komiteja uzsver sociālās ekonomikas potenciālu profesionālās izglītības jomā, augstskolās un visos izglītības līmeņos, aktīvas nodarbinātības politikā, kā arī prasmju un kompetenču attīstībā;
26. mudina izmantot ESF+ fondā sociālajai inovācijai paredzētos līdzekļus, lai stiprinātu inovācijas spējas un atvieglotu inovatīvu risinājumu nodošanu un izvēršanu;
Izglītības efektivitātes uzlabošana un reaģēšana uz darba tirgus vajadzībām
27. norāda: lai gan apstākļi ES teritorijā ļoti atšķiras, viens no galvenajiem problēmjautājumiem, kas rodas, izstrādājot un īstenojot jaunus izglītības un apmācības standartus un praksi, ir tas, cik lielā mērā tie sekmīgi atbilst darba tirgus vajadzībām.
Prasmju trūkums un neatbilstība saasina teritoriālās atšķirības, un tas ir jānovērš, izmantojot labi izstrādātu, konkrētai vietai pielāgotu un pienācīgi finansētu politiku;