30.5.2023
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 188/11
8. on seisukohal, et muuta ei tohiks idapartnerluse lähendamise ühist alust moodustavaid põhivaldkondi, st ühine pühendumine vabadusele, demokraatiale, õigusriigile ja inimõigustele, jätkates samal ajal tööd selliste ühiste eesmärkidega nagu soolise võrdõiguslikkuse edendamine, vähemuste ja keeleõiguste kaitse, kliimamuutuste vastu võitlemine, rohe- ja digipöörde edendamine, tugeva ja sõltumatu kodanikuühiskonna toetamine, vastupanuvõime ja jõukuse suurendamine ning majandussuhete süvendamine; rõhutab, et Valgevene riigis demokraatlike väärtuste edendamiseks on väga oluline jätkuvalt toetada Valgevene demokraatliku opositsiooni kõigil valitsustasanditel ja kodanikuühiskonda;
9. juhib tähelepanu olulisele rollile, mis võib kohalikel ja piirkondlikel omavalitsustel olla põhivaldkondade kaitsmisel piirkondades ja kohalikes kogukondades ning ühiste eesmärkide saavutamisel, tagades samal ajal ELi subsidiaarsuse põhimõtte, lähendades kohalikke kodanikke Euroopa Liidule ja selle väärtustele;
10. rõhutab siiski, et idapartnerluse jätkuvaks eduks on vaja uuesti määratleda selle poliitilised eesmärgid ja mitmepoolne struktuur;
11. tunnistab, et pärast enam kui kümme aastat kestnud idapartnerluse koostööd võib täheldada idapartnerluse riikide riigipõhiste prioriteetide teisenemist, mis on tingitud erinevatest arenguvajadustest, riiklikest prioriteetidest ja integratsioonipüüdlustest, aga ka Venemaa agressioonipoliitikast, destabiliseerivast taktikast ja desinformatsioonist.
Seepärast ootab komitee huviga Euroopa Komisjoni ettepanekut idapartnerluse tuleviku hindamiseks;
12. tõdeb, et idapartnerlus jääb asjakohaseks raamistikuks, mis ei ole oma täielikku piirkondlikku potentsiaali ammendanud ja võib jätkuvalt olla mõttekas kõigi partnerite jaoks, kui seda reformida, et määratleda riigipõhised eesmärgid ELi suhtes.
Raamistiku paindlik formaat ja vahendid peaksid täiendama nii uute ELi kandidaatriikide kui ka teiste partnerite vajadusi, säilitades samal ajal ühised väärtused ja eeskirjad, vastastikused huvid ja kohustused;
13. tõstab esile, et idapartnerlus peaks olema rohkem tulemustele suunatud ning selle vahendeid ja töövorme tuleb kohandada vastavalt partnerite vajadustele, sealhulgas aidates kõige arenenumaid partnereid teel ELi liikmesuse poole;
14. kutsub nii Euroopa Komisjoni kui ka partnerriikide valitsusi üles kaasama kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi territoriaalse mõjuga koostööprioriteetide seadmisse (nt energiatõhusus, keskkond ja kliimamuutustega kohanemine, transpordiühendused, detsentraliseerimine ja avaliku halduse reform, kodanikuühiskonna toetamine) ning kaasama neid asjakohastesse idapartnerluse platvormidesse ja paneelaruteludesse, mida tuleks laiendada ka CORLEAPi esindajatele;
15. märgib idapartnerluse koostöö positiivset mõju tavakodanike elule, kuid rõhutab asjaolu, et partnerluse nähtavust ja ELi panust tuleb varasemate saavutuste toel suurendada.
Selleni on võimalik jõuda ka süstemaatilise koostöö kaudu kohalike ja piirkondlike omavalitsuste ja nende kohalike liitudega;
16. tõdeb, et idapartnerluse eesmärkide saavutamiseks on vaja täiendavalt toetada kohalikku omavalitsust, mis on demokraatia alussammas ja nurgakivi, ning tervitab Euroopa Nõukogu Kohalike ja Piirkondlike Omavalitsuste Kongressi tööd selles valdkonnas;
III.
POLIITIKASOOVITUSED
17. pooldab kohandatud lähenemisviisi kasutamist idapartnerluse eesmärkide suhtes, et võtta arvesse ELi kandidaatriikide, potentsiaalsete kandidaatriikide ja teiste partnerite erinevaid vajadusi, kuna kõigile ei sobi ühesugune lähenemisviis.
Riigipõhised vajadused tuleks kavandada nii, et arvesse võetaks ka piirkondade ja kohalike kogukondade erihuve;
18. soovitab kujundada idapartnerluse geograafiline ulatus paindlikumalt, et võimaldada tihedamat koostööd teatavate riikidega, näiteks mõned Kesk-Aasia riigid, ning määratleda koostöövaldkonnad Lääne-Balkani riikidega;