C 184/72
SV
Europeiska unionens officiella tidning
25.5.2023
1.5 EESK stöder de offentliga institutionernas skyldighet att i god tid samråda med likabehandlingsorganen och ta deras rekommendationer i beaktande, men rekommenderar att medlemsstaterna åläggs att rapportera om de åtgärder som vidtagits i anslutning till deras samverkan med likabehandlingsorganen och om resultaten av dessa åtgärder.
1.6 Genom att övervakningsmekanismen anförtros åt kommissionen säkerställs enligt EESK att övervakningen ägnas stor uppmärksamhet.
För att den ska vara effektiv bör man dock fundera över huruvida tidsramen för rapporteringen kan kortas ner till tre år, från de fem år som föreslås i direktiven.
1.7 EESK gläds åt att det klargörs att tillgänglighet för alla också innebär att tillgänglighetskraven avseende personer med funktionsnedsättning måste beaktas, och betonar att tillgänglighet även kan handla om tillgång till rådgivning.
1.8 EESK anser att det är mycket viktigt att respektera mångfalden av nationella rättsliga ramar och nationell praxis i fråga om icke-diskriminering – inbegripet att många medlemsstater har gett likabehandlingsorganen befogenheter som går längre än minimikraven i de befintliga likabehandlingsdirektiven – och att ta hänsyn till skillnader i hur arbetsmarknadens parter och det civila samhällets organisationer deltar i processen.
Förslagen bör vara förenliga med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna, samtidigt som det säkerställs att de befintliga skyddsnormerna för personer som utsatts för diskriminering inte urvattnas.
Vidare insisterar EESK på att förslagen måste främja en ledande roll för arbetsmarknadens parter och det civila samhällets organisationer i genomförandet av nationella ramar för icke-diskriminering samt stärka befintlig praxis beträffande likabehandlingsorganens stöd till arbetsmarknadens parter och det civila samhällets organisationer.
1.9 EESK konstaterar att utövandet av utredningsbefogenheter i samband med förfaranden på offrens vägnar eller till stöd för dem inte får påverka domstolars och andra offentliga övervakningsorgans, såsom arbetsinspektioners, befogenheter och deras utredningars oberoende.
1.10 EESK uppmanar till att man säkrar ett adekvat skydd för klagande, ett proportionellt skadestånd för det brott som offret utsatts för och påföljder för förövarna, så att ett individinriktat förhållningssätt till personer som utsatts för våld eller diskriminering sätts i fokus.
Sanktionerna, som kan bestå av skadestånd till den utsatta personen, ska vara effektiva, proportionerliga och avskräckande och fastställas på nationell nivå i enlighet med nationella rättsliga ramar och nationell praxis (1).
1.11 EESK föreslår att man främjar informationskampanjer om EU-rättigheter och respekt för mångfald, som ska tas fram och finansieras av kommissionen och genomföras på lokal nivå av nationella likabehandlingsorgan tillsammans med det civila samhällets organisationer och arbetsmarknadens parter, med anpassningar till lokala behov.
Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt de mest utsatta grupperna, och särskilda kampanjer riktade till barn och ungdomar i skolan, från tidig ålder, bör planeras.
1.12 EESK efterlyser regelbunden insamling och analys av disaggregerade data för övervakning av ojämlikhet och diskriminering, inbegripet diskriminering på flera grunder, och understryker att det är viktigt att bedriva systematisk forskning om ojämlikhet och diskriminering, även i samarbete med det organiserade civila samhället och arbetsmarknadens parter i arbetsplatsrelaterade frågor.
2.
Bakgrund till yttrandet 2.1 Likabehandlingsorganen är nationella offentliga institutioner som inrättats runt om i Europa för att främja jämlikhet för alla och bekämpa diskriminering.
De är oberoende organisationer som skyddar och hjälper personer som utsatts för diskriminering samt övervakar och rapporterar om diskrimineringsfrågor.
De har en grundläggande roll i EU:s struktur mot diskriminering (2).
(1) (2)
Rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling (artikel 17 om sanktioner) (EGT L 303, 2.12.2000, s. 16).
Equinet.