C 184/72
SL
Uradni list Evropske unije
25.5.2023
1.5 EESO podpira obveznost javnih institucij, da se pravočasno posvetujejo z organi za enakost in upoštevajo njihova priporočila, vendar priporoča, naj se od držav članic zahteva, da poročajo o ukrepih, sprejetih na podlagi njihovega sodelovanja z organi za enakost, in o rezultatih teh ukrepov.
1.6 Po mnenju EESO podelitev vloge nadzornika Evropski komisiji daje velik poudarek spremljanju.
Da pa bi bilo to učinkovito, bi bilo treba razmisliti o tem, ali je mogoče obdobje poročanja skrajšati s petih let, kakor je predlagano v direktivah, na tri leta.
1.7 EESO pozdravlja pojasnilo, da je treba pri dostopnosti za vse pozornost nameniti tudi zahtevam glede dostopnosti za invalide, in poudarja, da bi lahko v to vključili tudi vprašanje dostopa do svetovanja.
1.8 EESO meni, da je zelo pomembno spoštovati raznolikost nacionalnih pravnih okvirov in praks na področju nediskriminacije, vključno z dejstvom, da so številne države članice organom za enakost podelile večja pooblastila od minimalnih, določenih v sedanjih direktivah o enakosti, in upoštevati razlike v tem, kako so v proces vključeni socialni partnerji in organizacije civilne družbe.
Predlogi bi morali spoštovati načeli subsidiarnosti in sorazmernosti in hkrati preprečevati zniževanje veljavnih standardov zaščite žrtev diskriminacije.
EESO poleg tega vztraja, da morajo predlogi spodbujati vodilno vlogo socialnih partnerjev in organizacij civilne družbe pri izvajanju nacionalnih okvirov za boj proti diskriminaciji ter okrepiti obstoječe prakse podpore organov za enakost socialnim partnerjem in organizacijam civilne družbe.
1.9 EESO priznava, da izvajanje preiskovalnih pooblastil v okviru postopkov v imenu žrtev diskriminacije ali v njihovo podporo ne sme posegati v pooblastila in neodvisnost preiskav sodišč in drugih javnih nadzornih organov, kot so inšpektorati za delo.
1.10 EESO poziva k ustrezni zaščiti pritožnikov, zagotovitvi sorazmerne odškodnine za žrtve, in sankcijam za storilce, pri čemer se je treba osredotočiti na individualni pristop do žrtev nasilja ali diskriminacije.
Sankcije, ki lahko vključujejo plačilo odškodnine žrtvi, morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne ter določene na nacionalni ravni v skladu z nacionalnimi pravnimi okviri in praksami (1).
1.11 EESO predlaga, naj Evropska komisija pripravi in financira spodbujanje informacijskih kampanj o pravicah EU in spoštovanju raznolikosti, ki naj jih na lokalni ravni izvajajo nacionalni organi za enakost skupaj z organizacijami civilne družbe in socialnimi partnerji, pri čemer jih prilagodijo potrebam njihove skupnosti.
Posebno pozornost bi bilo treba nameniti najbolj ranljivim skupinam in načrtovati posebne kampanje, namenjene otrokom in šolarjem vse od zgodnjega otroštva.
1.12 EESO poziva k rednemu zbiranju in analizi razčlenjenih podatkov za spremljanje neenakosti in diskriminacije, vključno z večplastno diskriminacijo, in poudarja pomen izvajanja sistematičnih raziskav o neenakostih in diskriminaciji, tudi v sodelovanju z organizirano civilno družbo in socialnimi partnerji v zadevah, nastalih pri delu.
2.
Ozadje mnenja 2.1 Organi za enakost so nacionalne javne institucije v Evropi, katerih naloga je spodbujanje enakosti za vse in boj proti diskriminaciji.
Gre za neodvisne organizacije, ki ščitijo žrtve diskriminacije in jim pomagajo ter spremljajo primere diskriminacije in poročajo o njih.
Organi za enakost imajo ključno vlogo v strukturi EU za preprečevanje diskriminacije (2).
(1) (2)
Direktiva Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (člen 17 Sankcije) (UL L 303, 2.12.2000, str. 16).
Equinet.