C 184/66
SL
Uradni list Evropske unije
25.5.2023
— evropski semester, ki zagotavlja okvir za ustrezno spremljanje usklajevanja politik, temelji pa na primerjalnem okviru Odbora Sveta za socialno zaščito, — Sklepi Sveta iz leta 2020 o okrepitvi zaščite minimalnega dohodka ob pandemiji COVID-19 in po njej, v katerih so bile države članice pozvane, naj pregledajo svoje nacionalne sisteme minimalnega dohodka (3), — smernice za zaposlovanje 2022.
3.
Splošne ugotovitve 3.1 Revščina ima številne razsežnosti in se kaže na vseh življenjskih področjih.
Je izraz pomanjkljivosti v sistemih za pravično in pošteno prerazporejanje virov in priložnosti.
Sistem minimalnega dohodka je torej nujen, čeprav ne zadosten pogoj za omogočanje dostojnega življenja in dejansko možnost izhoda iz revščine.
Revščina se prekriva z drugimi oblikami socialne nepravičnosti.
Tveganje revščine povečujejo neenakosti na podlagi spola in rase, medtem ko se zaradi revščine povečuje tveganje izključenosti in diskriminacije, kar se kaže zlasti na področjih zdravja, izobraževanja in usposabljanja ter pri izpostavljenosti finančni odvisnosti in nasilju.
3.2 EESO pozdravlja vsebino priporočila, zlasti uporabo realnih in zadostnih meril za raven in dostopnost minimalnega dohodka, pravno jamstvo zanj in sistem poročanja, ter dodatno priznanje Evropske komisije, da so potrebni aktivna socialna politika na ravni EU in nadaljnji ukrepi za boj proti revščini v celotni EU.
Priporočilo je korak k izvajanju načela 14 evropskega stebra socialnih pravic, v katerem je navedeno, da ima „[v]sakdo brez zadostnih sredstev [...] pravico do primernega minimalnega dohodka, ki zagotavlja dostojno življenje v vseh obdobjih“.
3.3 Okoliščine, v katerih Svet sprejema ta politični dogovor, so po nezakoniti in barbarski ruski agresiji na Ukrajino še težavnejše zaradi strmega naraščanja cen energije in visoke ravni inflacije, ki sta prizadela gospodinjstva, zlasti družine z nizkimi dohodki.
Zaradi megatrendov, kot so globalizacija, digitalni in zeleni prehod ter demografske spremembe, so evropski trgi delovne sile sredi velike preobrazbe.
Sistemi minimalnega dohodka imajo pomembno vlogo pri zagotavljanju podpore in spodbud za (ponovno) vključevanje ljudi na trg dela.
3.4 Potreben je pristop, ki temelji na pravicah do zadostnega minimalnega dohodka za vse, pri katerem ne bo nihče zapostavljen, katerega merila ne bodo preveč omejevalna in ki bo temeljil na preglednih in nediskriminatornih zahtevah ter bo natančno izmerjen, da se zagotovi njegova učinkovitost.
Vključujoča družba bi morala skrbeti za vse svoje dele, države članice pa bi morale uvesti trdne mehanizme spremljanja, da se brez nadaljnjega odlašanja uvede minimalni dohodek in poskrbi za njegovo uveljavljanje.
3.5 Učinkoviti sistemi minimalnega dohodka lahko pripomorejo k zagotavljanju spoštovanja človekovih pravic in dostojnega življenja ljudi, pomagajo ljudem, da ostanejo aktivni in vključeni v družbo ter najdejo trajno in kakovostno zaposlitev.
EESO poudarja tudi pomen sistemov minimalnega dohodka za samozaposlene v Evropi, ki bi morali biti v polnem obsegu upravičeni do enake pomoči in prejemkov kot druge skupine.
3.6 Odpravljanje revščine in dohodkovnih neenakosti je pomembno ne le zaradi pravičnosti, temveč tudi za podporo gospodarski rasti.
Kot je navedeno v poročilu OECD iz leta 2021 (4), je mogoče z dobro zasnovano davčno politiko podpreti vključujočo in trajnostno rast ter obravnavati porazdelitev dohodka in premoženja.
V zvezi z vključujočo rastjo bi si morali v tem okviru prizadevati za pravično delitev koristi rasti in spodbujanje vključujočih trgov dela.
V tem okviru je treba opozoriti tudi na splošni stabilizacijski učinek sistemov minimalnega dohodka na gospodarstvo.
3.7 Sistemi minimalnega dohodka bi morali biti del nacionalnih strategij za boj proti revščini, ki bi učinkovito povezovale ukrepe za zagotavljanje poštenih plač in dostojnega dela, dostop do cenovno ugodnih in kakovostnih osnovnih storitev, dostop do osnovne socialne varnosti in zadostne dohodkovne podpore, socialne službe, osredotočene na posameznika, in politike aktivnega vključevanja.
3.8 EESO poudarja cilj vseevropske metodologije, podprte z evropsko analizo, da bi državam članicam pomagali opredeliti zadostnost minimalnega dohodka z ustrezno metodo, kot je na ravni EU dogovorjen kazalnik stopnje tveganja revščine v višini 60 % ekvivalentnega razpoložljivega dohodka in/ali minimalni dohodek na podlagi referenčnega proračuna (vključno za hrano, stanovanje, vodo, elektriko, ogrevanje, telekomunikacije, zdravstvo, prevoz, prosti čas in kulturo).
(3)
(4)
EESO je minimalni dohodek obravnaval v mnenjih Za evropsko okvirno direktivo o minimalnem dohodku (mnenje na lastno pobudo) (UL C 190, 5.6.2019, str. 1); Dostojne minimalne plače v vsej Evropi (raziskovalno mnenje na zaprosilo Evropskega parlamenta/Sveta) (europa.eu), točki 1.6 in 3.3.7 (UL C 429, 11.12.2020, str. 159); Evropski minimalni dohodek in kazalniki revščine (mnenje na lastno pobudo) (europa.eu) (UL C 170, 5.6.2014, str. 23).
OECD (2021): Tax and fiscal policies after the COVID-19 crisis (Davčna in fiskalna politika po krizi zaradi COVID-19).