25.5.2023
SL
Uradni list Evropske unije
C 184/37
4.4 Poleg tega EESO meni, da je zelo pomembno naložbenikom zagotavljati informacije in preglednost glede vprašanj, povezanih z zahtevki za izpodbijanje pravnih dejanj, izsleditvijo premoženja, dolžnostmi in odgovornostjo direktorjev, prodajo podjetja kot delujočega podjetja v okviru postopka pre-pack, sprožilcem insolventnosti, posebno ureditvijo v primeru insolventnosti za mikro- in mala podjetja, razvrstitvijo terjatev in upniškimi odbori.
4.5 EESO pozdravlja tudi, da predlog uvaja poseben postopek za lažje in hitrejše prenehanje mikropodjetij, kar tovrstnim podjetjem omogoča stroškovno učinkovitejši postopek v primeru insolventnosti.
Ta ureditev podpira tudi prenehanje mikropodjetij brez premoženja v skladu s predpisi ter s tem rešuje vprašanje, da nekatere države članice dostop do postopka v primeru insolventnosti zavrnejo, če je predvidena vrednost poplačil nižja od sodnih stroškov.
EESO poudarja, da to zajema približno 90 % primerov insolventnosti v EU, zato je po njegovem mnenju ta postopek izjemno pomemben.
4.6 EESO ta posebni postopek sicer podpira, a opozarja, da lahko zahteve iz člena 12 in naslednjih členov obravnavane direktive, v skladu s katerimi morajo te naloge opraviti nacionalna sodišča, preobremenijo nacionalne pravosodne sisteme, če bodo pristojni za ugotavljanje, ali je mikropodjetje dejansko insolventno, in za izvajanje potrebnih dolgotrajnih postopkov.
To bi po mnenju EESO deloma izničilo namen predlagane zakonodaje.
V prejšnjih mnenjih (9) je navedel, da sistematična uporaba sodišč morda ni najboljša možnost, in priporočal, da se vzpostavijo novi organi, ki bi bili pristojni za to nalogo.
Izkazalo se je, da je učinkovito sodelovanje neodvisnih stečajnih upraviteljev koristno zlasti za slabo organizirane mikropodjetnike v poenostavljenih likvidacijskih postopkih.
EESO meni, da bi bilo treba o vključitvi stečajnih upraviteljev dejavno razmisliti (10).
4.7 EESO tudi priporoča, da imajo stečajni upravitelji v primeru zakonitega interesa, ne glede na državo članico, v kateri so bili imenovani, neposreden in hiter dostop do nacionalnih registrov premoženja.
Poudarja tudi, da takšni registri še niso vzpostavljeni v vseh državah članicah, zato poziva pristojne organe, naj to v kratkem storijo.
4.8 EESO v interesu učinkovitosti pozdravlja predlog za postopek pre-pack, kadar se prodaja dolžnikovega podjetja (ali njegovega dela) pripravi in izpogaja pred formalno uvedbo postopka v primeru insolventnosti.
To omogoča izvedbo prodaje in pridobitev iztržka kmalu po začetku formalnega postopka v primeru insolventnosti, namenjenega likvidaciji podjetja.
Vendar EESO svari pred predlogom iz člena 27, ki od nasprotnih strank, na primer dobaviteljev podjetja, ki vstopa v postopek v primeru insolventnosti, zahteva, da podpišejo neizpolnjene pogodbe, ki se nato prenesejo na pridobitelja podjetja brez soglasja nasprotne stranke.
To nasprotne stranke dejansko umetno veže na pogodbenega partnerja, ki ga niso izbrale same niti ga niso preverile, ter omejuje njihovo podjetniško svobodo.
To še toliko bolj velja za delavce, ki se jim ne sme kršiti svobode izbire poklica s prisilno zamenjavo delodajalca.
EESO zato poziva Komisijo, Evropski parlament in Svet, naj ta predlog revidirajo.
Poleg tega bi bilo treba tudi v postopku pre-pack okrepiti možnost, da upniški odbor v njem sodeluje in ga nadzira.
4.9 Opozarja tudi, da direktiva pravzaprav ne obravnava zbliževanja razvrstitve terjatev in ne navaja opredelitve razlogov za insolventnost.
Ker gre za ključno zahtevo harmoniziranih postopkov v primeru insolventnosti, EESO močno obžaluje, da Komisija tega ni nadalje razvila.
4.10 Tudi sprožilci insolventnosti v predlogu niso zadostno obravnavani, čeprav so v sporočilu o direktivi navedene ravno nasprotne trditve.
V predlogu je navedeno, da sta običajna sprožilca v državah članicah za uvedbo standardnega postopka v primeru insolventnosti preizkus ustavitve plačil in preverjanje bilance stanja.
4.11 Za poenostavitev postopkov v primeru insolventnosti, ki jo EESO načeloma podpira, je v direktivi navedeno, da bi morala biti nezmožnost plačila dolgov ob njihovi zapadlosti merilo za uvedbo poenostavljenega postopka prenehanja.
Namesto da bi bile v predlogu navedene smernice za to, kako opredeliti posebne pogoje, pod katerimi je to merilo izpolnjeno, je navedena zahteva, da države članice same poskrbijo za to opredelitev, in s tem zamujena priložnost za skladnost po vsej EU.
(9) (10)
Med drugim v mnenju EESO o insolventnosti podjetij (UL C 209, 30.6.2017, str. 21).
Svetovna banka, načela za učinkovite ureditve na področju insolventnosti ter pravic upnikov in dolžnikov (Principles for effective Insolvency and Creditor/debtor Regimes), pregledana izdaja 2021, načeli c6.1 in c19.6.