25.5.2023
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
C 184/37
4.4.
În plus, CESE consideră că este foarte important să li se ofere investitorilor informații și transparență în aspecte legate de acțiunile în anulare, de urmărirea activelor, de atribuțiile și răspunderea directorilor, de vânzarea unei societăți ca întreprindere care are capacitatea de a-și continua activitatea prin intermediul procedurii „pre-pack”, de declanșarea procedurii de insolvență, de un regim special de insolvență pentru microîntreprinderi și întreprinderile mici, de rangul creanțelor și de comitetele creditorilor.
4.5.
Totodată, CESE își exprimă satisfacția că propunerea introduce o procedură specială de facilitare și accelerare a lichidării microîntreprinderilor, permițând un proces de insolvență mai eficient din punctul de vedere al costurilor pentru aceste întreprinderi.
De asemenea, aceste măsuri sprijină lichidarea ordonată a microîntreprinderilor „fără active” și abordează problema cauzată de unele state membre care resping accesul la proceduri de insolvență dacă valoarea de recuperare preconizată este mai mică decât costurile judiciare.
CESE subliniază că această situație reprezintă aproximativ 90 % din insolvențele din UE și, prin urmare, consideră că această procedură este extrem de importantă.
4.6.
Totuși, deși CESE susține această procedură specială, atragem atenția că cerința ca instanțele naționale să îndeplinească aceste sarcini, în conformitate cu articolul 12 și următoarele din directivă, poate conduce la împovărarea excesivă a sistemelor judiciare naționale dacă trebuie să evalueze în ce măsură o microîntreprindere este cu adevărat insolvabilă și să efectueze procedurile necesare, care sunt de durată.
Din punctul nostru de vedere, acest lucru ar zădărnici parțial scopul legislației propuse.
În avize anterioare (9), CESE a afirmat că este posibil ca apelarea sistematică la instanțe să nu fie opțiunea preferată și a recomandat instituirea unor noi organisme, care să își asume răspunderea pentru această sarcină.
Implicarea efectivă a specialiștilor independenți în insolvență s-a dovedit benefică, în special pentru microîntreprinzătorii slab organizați, în procedurile simplificate de lichidare, iar CESE este de părere că ar trebui luată în considerare în mod activ implicarea practicienilor în insolvență (10).
4.7.
CESE recomandă, se asemenea, ca specialiștii în insolvență, în caz de interes legitim, să aibă acces rapid și direct la registrele naționale privind activele, indiferent de statul membru în care au fost numiți.
De asemenea, CESE arată că nu au fost create astfel de registre în toate statele membre și îndeamnă autoritățile competente să remedieze rapid această problemă.
4.8.
Din rațiuni de eficiență, CESE salută propunerea referitoare la procedurile „pre-pack”, în cadrul cărora vânzarea întreprinderii debitorului (sau a unei părți a acesteia) este pregătită și negociată înainte de deschiderea oficială a procedurilor de insolvență.
Acest lucru permite executarea vânzării și obținerea veniturilor încasate la puțin timp după deschiderea procedurilor oficiale de insolvență destinate lichidării unei întreprinderi.
Totuși, CESE trage un semnal de alarmă în ceea ce privește propunerea de la articolul 27, de a obliga contrapărțile, precum furnizorii unei întreprinderi care intră într-o procedură de insolvență, să semneze contracte executorii, care sunt atribuite apoi achizitorului întreprinderii fără consimțământul contrapărții.
Într-adevăr, aceasta îi leagă în mod artificial de un partener contractual pe care nu l-au ales sau aprobat niciodată și care le îngrădește libertatea antreprenorială.
Acest lucru este valabil mai ales pentru lucrători, a căror libertate de alegere a ocupației nu poate fi încălcată printr-o schimbare forțată a angajatorului.
Prin urmare, CESE îndeamnă Comisia, Parlamentul și Consiliul să revizuiască această propunere.
În plus, posibila implicare și posibilul control al unui comitet al creditorilor ar trebui, de asemenea, să fie consolidate în cadrul procedurilor „pre-pack”.
4.9.
De asemenea, CESE arată că directiva nu abordează, de fapt, problema convergenței rangului creanțelor și nici nu oferă o definiție a motivelor de insolvență.
Având în vedere că aceste aspecte reprezintă o cerință esențială pentru armonizarea procedurilor de insolvență, CESE regretă profund că Comisia nu a luat în considerare aceste aspecte.
4.10.
În mod similar, factorii care declanșează insolvența nu sunt discutați suficient în propunere, deși în comunicarea privind directiva se susține altceva.
Propunerea afirmă că cei mai uzuali factori declanșatori pentru deschiderea procedurilor standard de insolvență în statele membre sunt criteriul încetării plăților și criteriul bilanțului.
4.11.
În vederea simplificării procedurilor de insolvență, pe care CESE le sprijină în principiu, directiva propune ca incapacitatea de rambursare a datoriilor pe măsură ce ajung la scadență să fie criteriul de deschidere a unor proceduri simplificate de lichidare.
În loc să ofere îndrumări privind definirea condițiilor concrete în care este îndeplinit acest criteriu, propunerea invită statele membre să definească ele însele acest aspect și ratează șansa de a asigura coerența la nivelul UE.
(9) (10)
Inclusiv avizul CESE privind insolvența întreprinderilor (JO C 209, 30.6.2017, p. 21).
Banca Mondială, Principles for effective Insolvency and Creditor/Debtor Regimes (Principii pentru regimuri eficace de insolvență și creditori/debitori), ediție revizuită, 2021, principiile c6.1 și c19.6.